:-iíl2 KORMOS TIVADAR 



2. Melanopsis Szontaghi, n. f. 



lll. tábla, -J. ábra.) 



Leiids: Háza kúpalakú, fokozatosan hegyesedő, kissé mef;nyult, 

 vékonyhéjú, a kanyarulatok száma 7, a melyek — az utolsó kivételével — 

 lassan s egyenletesen növekednek. A spira valamivel magasabb, mint az 

 utolsó kanyarulat. A felületet léczszerü bordák diszitik, a melyek ép úgy, 

 mint M. Parret/ssi-n, felső végükön csomósak, ezenkívül az utolsóelőtti 

 kanyarulaton, a szájnyílás felső szélétől kezdve a bordák domborúak lesz- 

 nek, a mi az utolsó kanyarulaton annyira fokozódik, hogy itt — az utolsó 

 bordák közepe táján — nagy, duzzadásszerű bütykök láthat('>k, 

 melyeknek belül ugyanolyan bemélyedések felelnek meg. Ennek folytán 

 az utolsó kanyarulaton összefüggő, hatalmas, csomós taraj 

 látható! A varrat kissé bemélyedő, a kanyarulatok lépcsőzetes elkülönü- 

 lése azonban oly kisfokú, hogy számba sem vehető. A szájnyílás majdnem 

 dűlt négyszögalakií, oldalt csatornaszerü kiöblösödéssel. Magassága 14 

 mm, vastagsága 8 mm, a szájnyílás öble 6 mm. 



Ez a faj a .17. F\iryeii--<si és M. Hunf/arica közt foglal helyet, bár kúp- 

 szerű alakját tekintve, az utóbbihoz közelebb áll. Korszerinti helyzetét 

 tekintve, a M. stibUutceolata alakkörébe tartozik, csom(')s éle azonban 

 ezektől jól megkülönbözteti. 



3. Melanopsis liungarica, Korm. 



Mehmojisis liiingciricn. Kormos, .állattani Közlemények, 1904. III. 2. Budapest. 



Lcirús : Háza kúpalakú, hirtelen hegyesedő, áttetsző, színe barnás 

 olajzöld és feketésbarna közt változik. A kanyarulatok száma 8, melyek, 

 az utolsót nem tekintve, egyenletesen növekednek. Az embryonális kamra 

 majdnem mindig ép, a búbrész sohasem kopott. A kanyarulatok közül 

 csak a két utolsó válik el a többitől lépcsöszeríien, de ez is sokkal ke- 

 vésbbé. mint a .V. Parreys^i-n, ennek következtében a héj felfelé hirtelen 

 keskenyedik. A héj felülete durvább, mint a .\f. Parreyssi-é, a növedék- 

 vonalak csak gyéren és alig láthatók. A bordák finomabbak, nem annyira 

 kiállók : számuk változó ; a bordaközök aránylag szélesebbek. A bordák 

 felső vége gyengén csomós, de sohasem hajlik vissza párkánj^szerűen. Az 

 orsó kérge gyengén fejlett, a felületről alig vagy egyáltalában nem emel- 

 kedik ki ; színe lilás vagy barna, fejlett példányokon azonban töbl)nyire 

 szennyesfehér, csupán külső szegéh'e barna. A szájnyílás narancsmag 

 alakú, felül kiöblösödö, alul csatornája nincs. 



