A PÜSPÍiKFÜRDÖ HÉVVIZI FAUNÁJÁNAK KREDETE. 4Ul 



Tachea viiidobo)iensu. Fér. 

 Patula rotundata. Mull. 

 Go)iosto'))ia diodonta, Mühlf. 



A Torquilla variábilis (1. II. tábla, G. ábra) Magyarország fauuá- 

 nájából eddig nem volt ismeretes. A Goiiostotna diodoida a pleistoczén- 

 ben szintén új. úgyszintén a, poiiiatia.'i is; az előbbinek ez egyszersmind ;i 

 legészakibb előfordulása hazánkban. Azon a helyen, a hol a csigákat gyűj- 

 töttem, csontot egyáltalában nem találtam s viszont a csontok közt egyet- 

 len csigát sem, s ebből azt következtetem, hogy a csontbreccia a barlang- 

 gal volt összefüggésben, a melynek felső részét a mészkő fejtése közben 

 könnyen elbonthatták. Ha feltesszük, hogy a csontokat ragadozó-állatok 

 hordták össze a barlangba, akkor könnyen érthető, hogy miért nem talá- 

 lunk ugyanott csigákat is és viszont. 



A fentieket egybevetve, vizsgálataim eredményét a következőkben 

 foglalhatom össze : 



ügy a püspökfürdői in elán opsisok, mint a neri tinák egy- 

 egy közös törzsből származnak, a mely bői kiindulva, foko- 

 zatos fejlődés árán nyerték el mai alakjukat. A melanopsi- 

 sok őse a M. Hazayi, Brus., a neritináké talán a szlavóniai N. 

 ametliyslina, Brus.* A melanopsisok is, a neritinák is két ágra 

 szakadtak; az előbbieknek egyik ága eredményezte a M. Par- 

 re//s.Sí-t és a M /m/i^rtnca-t, a másik ág nem hagyott ugyan hátra 

 közvetlen utódokat, de összekötő kapcsot képez a ma élő M. 

 acicularü és M. Esperi s a régebbi kihalt alakok között. A ne- 

 ritinák egyik ága (a N. Adelae közvetítésével) a A'. Prevostian/i, 

 a másik ág pedig (a N. Gizelae révén) a N. fluviatilis felé vezet. 



A szlavóniai fiatal harmadkori alakok egy része két- 

 ségtelenül közeli rokona a püspökfürdőbelieknek s bizo- 

 nyára csak akkor húzódott délnyugat felé, a mikor az éghaj- 

 lati viszonyok megélhetését itt már nem biztosították; 

 vagyis a diluvium elején. 



A Püspökfürdő relictum-f aunáj a tehát abból az időből 

 származik, a mikor még hazánkban egyenletes, trópusi ég- 

 hajlat uralkodott. Egyrészt a szlavóniai fiatal harmadkori 

 (levantei) alakokkal való közeli rokonság, de másrészt az a 

 körülmény is, hogy a mélyebb rétegekben előforduló csiga- 

 fajok közt egyetlenegy olyan sem található, a mely ma is 



* V. ö. Beüsina, id. mű lüo. olil. 



