■U>i ISMERTETÉSEK. 



magaslat alján, kibújnak. A Tiszából kihalászott sok diluviális emlősnek jó 

 része közvetlenül a Tisza partjából, a mocsárlöszböl került ki. A löszből 

 kikerült molíusca fauna is a diluviális korra vall. 



Ezzel, azt hiszem, egyelőre eléggé tiszta képet nyújtok annak meg- 

 ítélésére, hogy a mocsárlösz a Nagy-Alföldön is igen elterjedt és határo- 

 zottan diluviális korú. 



Hogy már most ezt a képződményt áradmányos lösznek vagy ártéri 

 lösznek, avagy pedig metamorphisált lösznek nevezzük-e, az sokat a dol- 

 gon nem változtat. Mivelhogy azonban nemcsak árterületeken hullott le 

 a por, hanem időleges mocsarakban, lassan mozgó vizekbe is, az ártéri 

 lösz elnevezést nem gondolom helyesnek. Metamorphisált lösz elnevezés 

 sem fedi egészen e kőzetet, mert — bár utólag több helyütt tényleg át- 

 változott — mégis más helyeken 0I3' állapotban maradt meg, a hogy az 

 eredetileg képződött. Azért legczélszerübbnek gondolom a mocsárlösz el- 

 nevezést, melyet — mint fennebb már emiitettem — még 1903-ban ve- 

 zettem be az irodalomba. 



ISMERTETÉSEK. 



Bau und Bild Österreicks. Von C. Diener. E. Hoernes, Fr. E. 

 SüESs und V. Uhlkí. Wien und Leipzig 1UÜ3. 



1. Cael Diener: Bau und Bild der Chlalpen und des Karat- 

 gehietes. 



Több egy évszázadnál, hogy a geológusok Európának legterjedelmesebb 

 és legmagasabb hegylánczával, az Alpokkal foglalkoznak, hogy annak össze- 

 tételét, szerkezetét és keletkezését megmagyarázni iparkodnak ; de azt tapasz- 

 taljiik, hogy minél tovább haladott a kutatás, minél mélyebben merült be a 

 részletekbe, annál nagyobbnak tűnt fel ama feladat megoldása. A mi különö- 

 sen az Alpok keleti felét, mely nagyobbára osztrák területen van, illeti, ennek 

 részletes átkutatása és térképezése a wieni földtani intézet félszázados fára- 

 dozásainak eredménye, és ha még hozzávetjük a német, schweizi, olasz és 

 angol kutatók e területen végzett munkáit, a kutatásnak oly óriási anyaga 

 fekszik előttünk, hogy maga ez a tömeg a feladat megoldását biztosítani lát- 

 szik. De ez még sincs úgy. Sőt mondhatjuk, hogy egy félszázad előtt a régiek 

 felfogása sokkal egyszerűbb és kielégítőbb módon vélte az Alpok keletkezését 

 megmagyarázhatni, mint azt a mai ismereteink és teoretikus felfogásunk 

 megengedik. 



A keleti Alpok, Schweiz határától a grazi öbölig, mint párhuzamos, 

 egymáshoz szorított redövonulatokból álló, symmetrikus szerkezetű hegység 

 jelentkeztek a régiek felfogásában. Közepén emelkedik az ös kristályos palák- 

 ból álló hatalmas hegyláncz. Északi és déli oldalához simulnak a mészalpok 



