412 ISMKKTETlisEK. 



szintén öböl alakjában, messze húzódnak a csehországi hegységtömeg terüle- 

 tére. A második mediterrán-kor vége egy negativ eustatikiis mozgás kezde- 

 tének felel meg, mely mozgás a szármáli és iioiihiti kor között érhette el 

 maximumát. Ausztria és Magyarország területén e fázis óta csupán beltengpri 

 lerakodások lépnek fel. 



Szerző ezután egyenkint tárgyalja a geológiai tagokat, melyek az ausz- 

 triai alacsonyan fekvő területek felépítésében vesznek részt, Magyarország terü- 

 letét csak annyiban vévén tekintetbe, a mennyiben az összehasonlítás szem- 

 pontjából elkerülhetetlenül szükséges. 



Az első kilencz szakaszban sor szerint tárgyalja az egyes lerakodásokat, 

 kezdve ezek legrégiebbjeivel : az u<tiiUnii-l;orü széntartalmú képződményekkel. 

 Ezekre nézve megjegyzi, hogy hol oligoczénnek, hol alsó-mioczénnek veszik ; 

 jellemző e rétegekre az aiitln-iirolheriuin maradványainak előfordulása. Stájer- 

 országban főleg a trifaili és sotzkai, nálunk a zsilvölgyi barnaszénlerakodások 

 tartoznak ide. A trifaili rétegek nagyon zavarodottak, ránczosodottak. 



A II. szakaszban az első uiedilcrn'iii-enick't (Burdigalien, DEi'ÍREr) lerako- 

 dásairól szól. Ezeknek legmélyebb tagját a wieni öbölben a iiuilli. Cerllli. mur.- 

 qarüuceuin. Co: pUcatum stb. jellemezte rétegek képezik. Ezekre következnek 

 a loibersdorfi,- gauderndorfi, eggenburgi rétegek és végre a «schliero. A korodi, 

 Pectuíicidus Fichlcii-i tartalmazó rétegeink a loibersdoríi rétegeknek felelnek 

 meg. A schlier Bajorország Ki részeiben lép fel, Felső-Ausztriában nagyon 

 elterjedt és az Alpoktól a cseh tömegig nyomozható. K-felé Alsó-Ausztriában 

 található, azután Morvaországon és Szilézián keresztül húzódik, Porosz-Szilé- 

 ziára is átnyúlik és — a Kárpátok llyschzónájának szegélyét követve — kősó- 

 képződésektől jellemezve, igen messzire terjed el. Eánczosodást úgy az Alpok, 

 mint a Kárpátok E-i tövében észlelhetni rajta. 



Szerző azon nézetét, mely szerint a sopronmegyei Borbolyánál schlier 

 volna feltárva, a referáló nem oszthatja, mert az ottani feltárások közvetlen 

 közelében kizárólag felső mediterrán-korú kövületek fordulnak elő, a borbolyai 

 téglavetők homogén, meg nem zavart anyagából kikerült néhány schheralak 

 pedig csak a felső-mediterrán mélychh (grinuli) rétiyeire látszik utalni. 



A III. szakaszban szerző a JI. iiicdiloTán-enwlet (Vindobonien, Depébet) 

 és ezen belől mindenekelőtt ezen emelet legmélyebb rétegeit : a Centit, bideti- 

 tíilum, Cer. Ditboki és C. ligniíurtiin jellemezte agrididi i-élegel:«-et tárgyalja. 

 A n. vagy felső mediterrán az Alpoktól E-ra sokkal csekélyebb kiterjedésű, 

 mint az I. vagy alsó mediterrán, EK felé azonban jóval elterjedtebb. A Kár- 

 pátoktól É-nak a felső mediterrán-kor tengere Galiczia egész alföldét borította 

 és messzire nyúlt be orosz területre. 



A IV. szakasz tárgya a xzáriiiőli emelet. A szármáti elegyes vizű bel- 

 tenger a keleti Alpok mélyedéseitől kezdve messze K felé terült el; lerako- 

 dásai déli Oroszország nagy részét borítják, de a Marmara-tenger európai és 

 kisázsiai partjain, valamint a Kaspi-tenger környékén is találhatók és az Aráltó 

 területéig terjednek. Ez üledékek felső határán átmenet észlelhető a rájuk 

 következő pontusi emelet édesvízi képződményei felé (Andbussow nmáotiai 

 emeletet). 



