ISMERTETÉSEK. 4 1 3 



Az V. szakaszban szerző a pantusi rtni-Jcict. a Vl.-ban a thntciat kép- 

 ződményeket (nBelvedére-kavicsK-ot), a VII. -ben a levantel {■pal\iáiníi)-rétegeküt 

 tárgyalja, mely utóbbi szakasz végén Ausztria és Magyarország barmadkorú 

 emlősfaunájának tabelláját közű, a VIII. szakaszban a jégkorszak képződmé- 

 nyeinek, a IX.-ben az ezeknél fiatalabb lerakodások megbeszélésére tér át. 



A X. szakasz tárgya azután a Duna menete, a Xl.-é Wien talaja, a Xll.-é 

 a grazi öböl. 



Az egész munka, de különösen a 3 utolsó szakasz tartalma is, nagy élve- 

 zetet nyújt az olvasónak. Csak köszönettel tartozunk szerzőnek azért a fárad- 

 ságért, a melylyel az irodalomban felhalmozott anyagot oly ügyesen és átné- 

 zetesen csoportosította. Az utolsó 50 év alatt a tárgyalt fiatal lerakodások 

 felismerésében kétségkívül nagyot baladtunk, de ha Földünk történetének e 

 legutolsó fejezetei nagyjában rögzítve vannak is, még mindig marad elég tér 

 e fejezetek preczizirozó kiegészítésére, gondos és éles megfigyelések alapján. 



T. EuTH Lajos. 



3. Feanz E. Süess: Bau und Bilcl der böhmischen Masse, 



A Dunától északra egy ősrégi szárazföld fekszik, melynek zöme a mai 

 Csehország és mely lényegében nem más, mint a geológiai időszámítás egy 

 igen régi szakaszában, a karbonkorban létezett középeurópai nagy hegyláncz- 

 nak egy fenmaradt töredéke. Ennek a rombadőlt hegyláncznak nyomait, illetve 

 fenmaradt töredékeit Sdess Francziaországból, Közép-Németországon, Cseh- és 

 Morvaországon, Szilézián és Galiczián át Oroszországig kimutatta és varisc 

 hegyívnek nevezte el, az ív közepét jelző bajor Hof városa római nevéről (Curia 

 Variscorum). Ez a nagy európai hegységképződés a karbonkor első felébe esik ; 

 későbbi geológiai események a hegyláncz egységét felbontották, nagy darabjait 

 elsülyesztették, a fenmaradt darabokat pedig koptatták, részint új üledékekkel 

 borították el, vagy vulkáni képződményekkel tarkították. 



Ilyen fenmaradt rög az ú. n. Csehtömeg vagy tábla, mely azonban nem 

 csupán magát, a medenczeszerííen körülhatárolt Csehországot foglalja el, ha- 

 nem a környező országok és tartományok nagy részére is kiterjeszkedik. Midőn 

 tehát SuEss ezen tömeg leírására vállalkozott, nem köthette magát a politikai 

 határokhoz, hanem a bajor, szász és porosz geológiai felvételeket is .felhasz- 

 nálva, az egész összefüggő geológiai egységnek történetét és szerkezetét ma- 

 gyarázza meg. 



A Csehország déU részét elfoglaló gránit- és gneissterület mélyen bele- 

 nyúlik Alsó- és Felső-Ausztria területébe és még a Dunán is kissé túllép. 

 A bajor-erdő szintén ehhez csatlakozik ; összefügg vele a Fichtel- és a Harz- 

 hegység; az Érczhegység pedig, a varisc-ívnek egy része, felerészben Szász- 

 országé, valamint a Sudeták hegylánczai is félig osztrák, félig porosz területre 

 esnek. Ehhez csatlakoznak a sziléziai régi képződmények, melyeknek folyta- 

 tásai Galicziában Krakkauig érnek. Végre Morvaország ősi képződményei is 

 szorosan összefüggnek a cseh táblával. 



Ezek szerint szabja ki a szerző, könyvének első fejezetében, a leírandó 

 tárgy határait. Egyúttal leírja a tábla szerkezetének alapvonásait és kijelöli 



