ISMKRTETÉSEK. 419 



a X.-ben pedig a homokliözóuával. Ez az a zóna, mely főleg Galicziára, 

 Bukovinára és a Moldva tesületére esik, s mely tvidvalevőleg gazdag petróleum 

 és kösótelepek elöfordnlásaicál fogva ismeretes. Számos szelvéuy ábrázolja 

 ezen két előfordulás Tiszonyaif, valamint a flyscbuek tektonikai viszonyait 

 általában is. 



Ezek után pedig részletesen tárgyalja a Kárpátok vulkáni tömegeit, azok- 

 nak korviszonyait, valamint az eruptiók viszonyait a Kárpátok tcktonikájáboz. 



Az utolsó XII. fejezetet végre a Kárpátok geológiai fejlődéstörténetének 

 szenteli ühlig. 



Az első ránczosodást begységünk belső begységeiben a palaeozoos lera- 

 kódások tükrözik vissza. Ezen lerakódások szerkezetét annyival is inkább te- 

 kintbetjük eredetinek, réginek, mivel a fölötte elterülő triasztakaró gyüretlen. 

 Ezen régi begységek batalmas eugránitos intruziói príepermick. 



A belső öv begysége körül van véve a maghegységek belső és külső 

 zónájától. Valamennyi magbegységnek a magva príspermi képződményekből 

 áll, míg a burok erősen gyűrődött mesozoi lerakódások által szolgáltatott. 

 A felsókréta és a középeoczén lerakodásoknak a fekvéséből szerző azon követ- 

 keztetésre jut, bogy a magbegységek ránczosodása a ránczvetés második és 

 barmadik időszakában a felsukréta lerakódása előtt és után történt. 



A második és barmadik fázis a belső öv hegységében csak töréseket 

 idézett elő, de valószínűleg egészében pajzsszerűen emelte e hegységet ; — a 

 maghegységek belső zónájában azonban symmetrikus kupolaszerű hegységeket 

 hozott létre, a külső zónában ellenben erősen gyűrődött egyoldalú hegységeket. 



xV begyképzödés második fázisa feltorlasztja végre még a bár alacsony, 

 de mégis szakadatlanul összefüggő szirtvonulat hegységét. Kárpátjaink eme 

 sajátságos szövevényes felépítése miatt kevésbbé követhetjük a ránezok tenge- 

 lyeit mint vezérvonalakat, hanem inkább a hegységek belső oldalain található 

 törések kínálkoznak olyanokúi. 



A ránczosodás negyedik fázisában következett be a bomokkőzóna fel- 

 gyürődése, még pedig az oliguczéu idő végével. A Kárpátoktól E ra elterülő 

 egész homokközónát egy nagy teknönek, vagyis igazi synklinoriumnak lehet 

 tekinteni. Az ötödik fázi.sbau már csak a mioczén sóformatió lerakódásai 

 szenvedtek torlódást, míg ugyanennek a formatiónak a homokkőzona belfejébe 

 transgredáló üledékei lebegő vagy épenséggel horizontális telepedé.st tüutetnek 

 fel. A fiatal mioczénkorú gyürödési fázisról pedig megjegyzi szerző, hogy 

 ennek hatása kizárólag a Kárpátok E-i tövére szorítkozott, s hogy az összes 

 Kárpátok felgyürődéséhez — miként ezt régebben hitték — semmi köze. 



A mi pedig végeredményben a Kárpátok szövevényes felgyüretésének 

 okozóját illeti, úgy szerző — szemben az egy irányban délről jöttnek feltétele- 

 zett megtolás helyett — a contractiós teória alapján állva, egy miuden irányban 

 működő tangcntiális erőt vesz fel, mely földünk kérgének eme részén a rela- 

 tív plasitikus és összenyomható homokközóna rovására a torlódó Kárpátok és 

 az előttük fekvő merev területek egymás felé irányuló közeledését lehetővé 



tette. ScH.4FAI:ZIK Ferexcz. 



