PYRIT FOINICZÁRÓL (bOSZNIA). 485 



Az összes kristályokat jellemzi a pentagondodekaedereknek ural- 

 kodó módon való kifejlődése ; a {210} állandóan uralkodó alak ; mégis 

 két, egymástól szigorúan eltérő typust lehet megkülönböztetni. 



Az első typus majdnem kizárólag pentagondodekaederekből és a 

 hexaederből épült fel ; csak nagyon alárendelve és igen ritkán jelenik meg 

 az oktaéder; a többi felsorolt formák közül csupán a {32l)-nek egyetlen 

 lapját találtam ezeken a kristályokon. A pentagondodekaedereket az jel- 

 lemzi, bogy a [210] mellett a (olOj és {410] csaknem uralkodó mérték- 

 ben vannak kifejlődve; a negativ {340], {450} és {560] formák közül 

 legalább egy mindig jelen van; azonban teljesen hiányzanak a {210] és 

 [llO; között elhelyezkedő positiv (430], {540} és {650} formák; a {110} 

 pedig nagy lapokkal van képviselve. Végeredményben tehát ezt a typust 

 jellemzi a {210}, (310], {410], {110], {450], (340} és {560} uralkodása 

 és a (430], [650], {540} és {870} formák hiánya. (6—8. ábra.) 



A második typusnál a {210j, {430}, [650] és j540} positiv penta- 

 gondodekaederek uralkodnak ; a negativek csak nagyon elvétve jelennek 

 meg; a rhombdodekaedert gyakran, de mindig csak igen kis lap képviseli; 

 a {410} és {310} teljesen hiányzanak. De legjobban jellemzi e typust a 

 lapokban való gazdagsága, mivel az oktaéder, a triakisoktaeder és a 

 dyakisdodekaederek csaknem mindig jelen vannak. ( I —5. és 9. ábra.) 



A nagyobb, 3 — 4 cm átmérőjű kristályok mind a második typus 

 szerint alakultak ki. Uralkodóan lép fel rajtuk a {210], alárendelten 

 {430} és {650} , az utóbbiak gyakran le vannak gömbölyödve ; a többi 

 formák közül kisebb lapokkal vannak képviselve {221}, {321} és J12.6.1}. 

 A {210} két egymásra merőleges irányban rostozott; az egyik rostozás 

 párhuzamos a hexaederlapokkal, a másik megfelel a [12.6.1] formának, 

 a mit a mélyebb rostok reflectálása is igazol. 



A köröskörül jól kifejlett I — 4 mm átmérőjű kisebb kristályok, me- 

 lyek a vaskos tömeg hasadékaiban találhatók, kitűnnek a lapokban való 

 gazdagságuk által és többnyire a második typus szerint képződtek ki ; az 

 első typus ellenben legjobban azokon a pyritpéldányokon van kifejlődve, 

 a melyeken nem szabályosan kialakult kristályok találhatok, hanem felü- 

 letükön bizonyos lapcsoportok csaknem parallel helyzetben ismétlödnek. 

 Két ilyen képződménynek nagyjában elég szabályosan kialakult hexaeder 

 alakja van alárendelt {210} lapokkal, de maguk a hexaederlapok csupa 

 ismétlődő pentagondodekaederlapokból állanak. Ha az ismétlődő lapok 

 igen kicsinyek, a felület bársonyos-selymes fényt kap. 



Az egyes formákat a következőkben lehet jellemezni. 



A hexaeder gyakran van képviselve, de többnyire csak finomabb 

 sávok alakjában s a {210} lapjainak mélyebb redőiben majd mindig fel- 

 ismerhető. Az oktaéder csak a második tj'puson gyakori, lapjai aprók, de 

 igen erősen fénylők ; a rhombdodekaeder az első typuson széles nagy 



