496 TRKITZ PÉTER 



sülyedö árokban folyik a pl. a Tisza is. A Tiszamenti árok képződését mély 

 fúrások kétségtelenül bebizonyították. 



Midőn tehát a víz tavaszszal a Nagy-Alföld mélyedéseit megtöltötte, 

 átitatta, nedvessé tette földjüket. Nedves talajban hamar lábra kap a vizi 

 növényzet, az egész nedves vonal mente elmocsarasodik. A magasabban lévő 

 s a vízből kiemelkedő részek, megőrizték «pusz ta» jellegüket, melyet a geoló- 

 giában az orosz puszták után <isteppének» nevezünk. A puszta földjét gyenge 

 gyepréteg fedte, a mely a nyári aszály idejére jórészt kipusztult, s ha nagyobb 

 szél fújt, porzott. A tavaszi árvíz a főfolyáshoz közelebb eső mélyedésekbe, a 

 melyekben a víz jobban mozgott, nagyobb mennyiségű öntésföldet, iszapot és 

 homokot rakott le. A víz a lerakott iszapról csak június végén került le, s 

 ebben az időben az uralkodó nagy hőség a kiszáradt medrek és laposak be- 

 gyepesedését már nagyon megnehezítette. 



A nyári és őszi szelek a kopáran maradt, megcserepesedett és meglazult 

 öntéstalaj felső rétegéből nagy porfelhőket kavartak fel s az egész vidéken 

 egyenletesen szótszórták. Ilyen porhullásból keletkezett az Alföld felszíne, a 

 melyet ma művelünk. 



A főfolyástól távolabb eső mélyedésekben a víz csak igen gyengén moz- 

 gott, s javarésze nyáron át ott meg is maiadt s buja mocsári növényzet 

 keletkezésének vált okozójává. Vizes helyen a növény fejlődése gyors. A nö- 

 vényi részek a növény elhalása után őszszel a víz alá kerülnek. Víz alatt a 

 szerves r -szék bomlása pedig igen lassú, mert a vízben absorbeált oxygéngáz 

 korántsem fedezi a felhalmozódott szerves anyagok teljes elégésére szükséges 

 mennyiséget. Állóvízben a bomló szerves anyagokból még szerves savak is 

 keletkeznek, melyek a rotbadást okozó baktériumok életműködését megnehe- 

 zítik, esetleg teljesen meggátolják. Ilyen körülmények között keletkezik a tőzeg. 



Az Alföldön a vízbe jutó szerves anyagokra állandóan hullott a por s 

 így a szerves anyagok földdel keveredtek. A bomláshoz szükséges oxygént a 

 talaj bő oxygén-tartalmu vegyületeitől vonták el, minthogy a felső vízréteg a 

 légkörtől elzárta Őket s a vízből már minden absorbeált osygént felhasználtak. 

 A talajban lévő vegyületek közül a vas vegyületekből válik ki legkönnyebben 

 az oxygén s ezért a víz alatt bomló szerves anyagok a talajban lévő nagy 

 mennyiségű vasoxyd vegyületektől vonták el azt, a vasoxydot oxydulsókká 

 redukálva. 



A szerves vegyületek bomlása alkalmával szénsav is keletkezik: ezt a 

 vízréteg elnyeli s ez által nagyon szénsavassá lesz. Szénsavas vízben a szerves 

 anyagok bomlásakor képződött vasoxydul sók, mint szénsavas vasoxydul sók, 

 oldódnak. A szénsavas vasat tartalmazó vízben az Oc/irmceaA- családjába tartozó 

 gombaféleség igen buján tenyészik. Ez a növény az életenergiájához szükséges 

 meleget a vasoxydul sók oxydatiójából nyeri. (Az emberi és állati test melegét 

 a szénhydrátok oxydatiójából nyeri). A fent nevezett gomba testében vasoxy- 

 dulsókat halmoz fel, ezeket osydsókká oxydálja. Az ochreaeeak egész telepeket 

 alakítanak, a melyek a vízben lebegnek. Eletük egy végső fázisában a gombák 

 a víz felszínére jönnek s itt a vizet sajátos szivárványszint játszó hártyával 

 vonják be. A gomba a víz felszínére jutva a testében lévő oxydulsókat oxydálja s 



