A VAS BORSÓ. 4<I7 



ezzel rozsdaszinüvé válik, nehezebbé lesz és végre az egész tenyészlepény a 

 fenékre száll. A víz fenekén csigára, levélre, szárrészekre rakódik rá, s enyv- 

 szerű testével összeragasztja őket. A gomba teste, mint szerves rész, lassanként 

 oxydálódik, s a ragasztó anyagból csak a vasoxydhydrát marad meg, mely 

 a bevont anyagokat szilárd kővé ragasztja össze. Az ily módon képződött 

 kőzetet limonitnak, mocsárvasércznek nevezzük. Minden mocsárvasércz tartal- 

 maz szerves anyagokat, a melyek a gomba testéből erednek; némely újabb- 

 kori mocsárvasérczben még a gomba tesle is meglelhető. Ha a vasérczet hig 

 sósavval kezeljük, az érczböl a vasosyd rész kioldódik, a gomba teste megmarad 

 s nagyító alatt is látható. Idősebb korú vaséiczekben a gomba testének szerves 

 része teljesen elbomlott s az erezet majdnem fémvassá leducálta. 



Az ochreaceákat minden állóvízben, árokban megtaláljuk. Ha a tenyész- 

 lepényükre egy magot, homokszemcsét, stb. fúj a szél, az leszakít egy 

 kis részt a lepényből, s lesűlyed a fenékre, leszállás közben a ráhullott magot 

 vagy homokszemcsét beburkolja. Ha a víz mozog, vagy ha a szél okozta 

 hullámverés mozgatja, vagy lassan folyik, a mozgás a kicsi oy beburkolt homok- 

 szemcséket görgetni fogja a víz fenekén. A fenéken való haladás közben mindig 

 több és több ragad rá a már előbb a fenékre szállt tenyésztelepekböl s a kis 

 szemcse lassanként megnövekszik. A víz mozgása szerint az ily módon kelet- 

 kezett kis concretió vagy hengeres alakú lesz, vagy egészen borsó alakúvá 

 válik s a szerves rész oxydátiója után érczczé vált eme képződményeket vas- 

 horsnnak vagy habéreznek nevezzük. Mély vizekben a hosszú idők folyamán 

 háborítlanul a fenékre szálló tenyésztelepek hatalmas rétegekké növekedhet- 

 nek meg. 



Tó széleken, öblökben, egy-egy patak torkolatánál a fenékre szállt 

 ochreacea lepények sok homokkal keverednek. Később ha iijabb meszes iszap- 

 rétegek temetik el az alsó vasas réteget, az átszivárgó meszes talajnedvesség 

 még szénsavas mészből álló ragasztó anyaggal is ellátja. Ilyen körülmények 

 között alakultak a pontusi és diluvialis rétegcsoportok között található vasas 

 és meszes homokkő padok. 



Erdős, ligetes vidéken lévő vagy nagyobb mocsárterület közepén képződő, 

 gyep\asércz telepek tiszták, mert az erdő, Tagy a nagyobb vízterület párával 

 telt levegője megszűri a levegőt, s csak kevés és igen finomszemű por juthat 

 a vasércz képződése alkalmával a légkörből a vízbe. Ellenben szabad területen, 

 ha az egyes mocsaras foltok elszórtan egy aszályos területű síkságon terülnek 

 el (a minő pl. a Duna völgye Budapesttől — Bajáig , ezekbe a szél igen sok port 

 vagy homokot szór ; az ilyen helyeken képződő limonit homokos vagy földes. Ha 

 végre futóhomok területen nagyon ; ok homok kerül bele, akkor vörösszínű 

 vasas homokréteg keletkezik, melyben minden egyes szemcsét vékony vasoxyd 

 kéreg vesz körül. 



A vasborsó jelenléte valamely talajban tehát arra vall, hogy az a terület 

 a vasborsó képződése, illetve lerakódása alkalmával mocsárfenék vagy legalább 

 vízállásos hely volt. Vízállásos helyen a vízalatt bomló szerves növényi marad- 

 ványok rothadásuk alkalmával — mint említettük — a vasas vegyületeket 

 kioldják és kilúgozzák a talajból. A talajban lévő humusos vegyületek teljesen 



