FÖLDTANI KÖZLŐ N Y 



n^II. KÖTET. 1897. -TANÜÁRIUS-ÁPRILIS. 1-4. FÜZET. 



A MILLENNIUMÍ ÉV VÉüKN. 



L 



BEVEZETŐ. 



Dr. Staub MÓRicz-tól. 



A keletről nagy síkföldeken, tága.s völgyeken átjöttek ezer evvel ezelőtt 

 őseink ama szép hegylánczolatboz, melyet geológiai értelemben fiatal kelet- 

 kezésűnek mondunk, mert ezt ama nagy tömegmozí,^ásnak köszöni, mely a 

 harmadkor középső szakaszában Középeurópa földjét észak felé nyomta és azt 

 fölgytírvén, kimagasitottaaz Alpok nagy tömzsét, melynek legnagyobb sugara 

 hazánk szirtöve. Ez öv partjait még nagy kiterjedésű tenger mosta és még 

 ezer és ezer évnek kellett elmúlnia, mig hazánk földje küzdőtere lett ama 

 nagy népáradatnak, mely akkor mozgásnak indult. Egymást tolva, egymást 

 kergetve, egyik sem tudott a harmadkori tenger most termékeny földdel borí- 

 tott fenekén állandóan megtelepedni és jövő nemzedékének hazát adni ; ez 

 fenmaradt ama népáradat utolsó raja számára, mely erélylyel és gyorsaság- 

 gal és a fegyver szerencséjével birtokba vette ama tágas földet, melyet most 

 drága hazánknak mondunk és melyért, hogy idegen kézre ne kerüljön, elő- 

 deink es szülőink évszázadokon át nehéz, véres, nem egyszer végveszélylyel 

 fenyegető harczot voltak kényszerítve vívni. És valahányszor e harczokat 

 békét ígérő idő követte, midőn nemzetünk ismét összeszedegethette erejét, 

 a kulturmunkához is fogott, melyet fájdalom újra betörő vihar majdnem az 

 utolsó nyomig ismét megsemmisített. Még egy félszázada sem múlt annak, 

 hogy vér és köny áztatta e drága földet, de a harcztól és a tűréstől edzve, 

 a remény biztató szárnya alatt és a boldog jövő iránti hitben erőt találva, a 

 sors azzal áldotta meg hibáiért sokat szenvedett nemzetünket, hogy István 

 szent koronáját igazságos, áldott jóságú király fejére tehette és e főn a ko- 

 rona ismét fényleni kezdett és fénysugarai ismét fölélesztették bennünk a 

 tudományok és művészetek ápolására irányuló kedvet. 



Ezer év a geológiai időszámítás szerint parányi kevés, egy nép történe- 

 tében sok. A mit valamely nép ennyi idő alatt kultúrája érdekében megtenni 

 elmulasztott, vagy a mit a sors kényszeréből elmulasztania kellett, azt ismét 

 helyre pótolni, megint csak hosszú és szakadatlan munka eredménye lehet. 



iöldtani Közlöny. XX VII. köt. 1897. 1 



)^%^ 



r^ 



