1 8 SCHMIDT SÁNDOR : 



általános képet szerezhettünk Magyarhon bányászatáról. Egy szervezett egész 

 helyet azonban itt is, egyes többé-kevésbbe administrativ csoi^oi-tositá- 

 soktól eltekintve, tarka sorozatban inkább csak egyes episódokkal találkoz- 

 tunk. Az ötletszerűséget találtuk az igazi szervezet helyett. Mindezek 

 daczára midőn e csarnokba lépett az ember, az első benyomás mégis igen 

 kedvező volt, minek oka nemcsak az egybehalmozott kincsekben, hanem 

 egyúttal a tárgyak Ízléses kiállításában és csoportosításában rejlett. Hanem 

 ha például valaki különösen a szénbányászatot vagy az érczbányákat kí- 

 vánta inkább áttekinteni, alig volt vezető fonala a le-föl, jobbra-balra, 

 bennt és kint vezető irányokban. Csakis a sóbányászat volt együvé állítva, 

 a mi könnyen érthető, ha tudjuk, hogy itt a gazda csak egy volt, az állam 

 tudniillik. 



A monda szerint Selmeczbánya ásvány-gazdagságának fölfedezését 

 véletlenül két gyíkocskának tulajdoníthatni, Urvölgyöa egy medvének 

 nyoma, Körmöczhányáii pedig egy császármadár begyében talált arany- 

 szemek szolgáltak az érezek fölfödözésének kiindulásul. De nem is szük- 

 séges, hogy a regék világába visszatérjünk, tudjuk jól, hogy 1867-ben 

 Dél-Afrika gazdag gyémánt-termőit kavicsokkal játszó gyermekek útján 

 nyomozták ki. 



Nyugodt lélekkel elmondhatni, hogy a világ legtöbb bányáit egyene- 

 sen véletlen körülmények egybejátszása folytán fedezték fel. De a varázsló 

 vesszők régi jó ideje mégis már teljesen eltűnt, a mai bányászat már ha a 

 munkálatok műszaki végrehajtásától eltekintünk, mint azt már gyakran 

 helyesen hangsúlyozták, tulajdonképen nem egyéb, minta geológiának, eme 

 alig 100 éves természettudományi disciplinának az alkalmazása. Sok helyen 

 súlyos anyagi veszteségek mutatták már meg, hogy geológiai ismeretek 

 nélkül okszerű bányaművelés alig gondolható. A geológia természeténél 

 fogva hűséges tanácsadója a bányásznak, ez a helyes alap, melyre biza- 

 lommal építhetni. 



A bányászati és kohászati csarnok főkapuján belépve, a körmöczbá- 

 nyai m. kir. hírneves pénzverő hivatal kiállításával állottunk szemben, vagyis 

 az összes bányászati-kohászati munkák zárókövéhez értünk, hol a pénzt 

 tényleg «csiná]ják)). Ha pedig az összes bányászati munkák alapját, az 

 18GÍ)-ik évi június hó 18-án életbe léptetett m. kir. Földtani Intézet kiálh- 

 tását akartuk látni, akkor a szellős magas emeletre kellett mennünk, hol a 

 nevezett intézet meglehetősen nagy területet foglalt el. Nekem ügy látszik a 

 dolog, hogy magasabb körökben némi bizonytalanságban vannak az iránt, 

 a mi ezen annyira fontos intézet tulaj donképen való hivatását illeti. Erre 

 utal már az is. hogy a m. kir. földtani intézet kiállítását ketté osztották, 

 mert a bányászat-kohászati csarnokon kívül még a mezőgazdaság óriási 

 épületében is megtaláltuk a nevezett intézetnek egy gazdag kiállítását. Ez 

 a kettéválasztás kedvezőnek épen nem mondható, mert mind a két helyen 



