50 SCHMIDT SÁNDOR : 



közelében és a Haiigony völgiiheii (Bánszállás és Járdánháza) Borsod 

 megyében vannak. Ezen szénbányák összes termelése 1805-ben már 

 275.000 tonnára emelkedett. A társaság kiállításában szép természetes 

 profilokat (Medves plateau 1 : 40 és Hangony 1 : 50), térképeket, geológiai 

 gyűjteményeket, szénmintákat stb. láttam, melyek a szénbányászatot igen 

 sikerülten illusztrálták. 



A Felső- Árva vidékének lignitjeit Reis Vilmos örökösei lignit és 

 turfa mintákkal valamint térképekkel mutatták be a bányászat-kohászati 

 €sarnok emeletén; az ide tartozó szénbányák Alsó-Stepanó ésLavkó határá- 

 ban vannak. 



Az Erdövuléki bnnyaegylet részvéiiy-lár^iaság Maros- Vásárhelyen a 

 Köpecz éf. Barát vidéki (Háromszék megye) lignit telepeket a Samu-tárna 

 és a Samu-telep szelvényeivel (1 :50), helyzettérképpel (1 : 28.800), a szén- 

 bányászatot az 1876 — 1895 időszakra illető diagrammokkal, lignit minták- 

 kal stb. mutatta be. 



Megemlíthetni még, hogy Körniöczbániidii aNándor altárónak o070 m 

 távolságában szintén lignitre bukkantak, a mely leletből egy darabot a kör- 

 XQüczbányai magy. kir. bányahivatal ki is állított. A földművelési csarnokban 

 pedig Temes megye kiállításában láttam egy Sziiierszegröl származó lignit 

 mintát. 



így azután kőszeneink sorozatában a legidősebbektől kezdve egészen a 

 még csak keletkezőfélben levő szenekig, hazánk tőzeg jeihez érkeztünk el. 

 Hogy az ezen természeti termékben lappangó őserő is a közjónak szolgála- 

 tába állíttassék, mint tudjuk, 1892-ben a. Jdr. ^nagy. természettudományi 

 társulat egy kűlon bizottságot szervezett, mely tőzeg-kutató bizottság az akkori 

 magy. kir. földmivelési miniszter Bethlen András gróf támogatásával 

 nemcsak behatóan tanulmányozta hazánk tőzeg telepeit, hanem egyúttal 

 figyelmét a tőzeg értékesítésére is több tekintetben irányozta. E bizottság jelen- 

 tését dr. Staub Móricz írta meg, a mely dolgozat a hazánkbeli tőzeg- 

 kérdést sok tekintetben meg is világította. A bányászatnak ugyan szorosan 

 véve alig van a tőzeggel valami dolga, de mert a tőzeg maga mégis csak egy, 

 még pedig növényi eredésű kőzet, azért e helyen is legalább némileg meg 

 kell emlékeznem róla. Az én nézetem az, hogy nálunk a tőzegtalajnak a 

 mezőgazdasági művelés czéljaira való átalakítása, illetve értékesítése még 

 idöelöttinek mondható, mert hiszen az ide vonatkozó viszonyok nálunk 

 mégis csak más természetűek, mint azok, a melyekkel éjszaki és éjszak- 

 nyugati Németországban találkozhatni. Ellenben a tőzegnek ipari értékesítése, 

 nézetem szerint, nálunk is jelentős dolog, mert a tőzeget alomnak, trágyá- 

 nak stb., tüzelőanyag mivoltától eltekintve, mint már átalában isme- 

 retes, igen jól használhatni. Csakhogy itt meg az a bökkenő, hogy a nevezett 

 bizottságnak saját jelentése szerint ezatözegipar magában Németországban 

 sem tekinthető valami virágzónak. 



