184 SCHAFARZIK FERENCZ 



zására Budán egy a legmodernebb kívánalmaknak megfelelő kővágó-, 

 esztergályozó- és csiszoló-műhelyt rendezett be, a honnan nem csak az új 

 parlamenti és más nevezetesebb budapesti épületekhez, hanem némely eset- 

 ben már külföldre is szállítja az anyagot. 



2. Ney Ede és Társa, köfaragómesterek és köbányatulajdonosok (Buda- 

 pesten) kiállítása az építőipari pavillonban a következő tárgyakat fog- 

 lalta magában. Mindenekelőtt feltűnt egy szép kandalló fehér- és sárga- 

 eres fekete márványból, mely Zsanió-ről (Abauj-Torna-m.) való, E kőzet 

 alsó triasmész, u. n. guttensteini mész, a melyből a Bodva völgye balol- 

 dalán kiemelkedő zsarnói hegy áll. Érdeklődésünket ezen fekete, jól fénye- 

 síthető márvány már csak azért is fölkelti, mivel ez alkalommal először 

 látjuk iparilag feldolgozva. Ugyanezen szép fekete márványból készült két 

 díszes postament is, a melyeken két egyforma, csinos váza piszkei vörös 

 márványból (Has) volt elhelyezve. Zsarnói márványból még két lapos kehely 

 alakú vázát is láttunk. Négy igen szép erkély korlát ugyanannyiféle durva- 

 mészből ; az első hóthi (Fehér-m.) finomszemü ikraköves szarmatakorú 

 mészből, áttört faragással, a másik hiai (Pest-m.) szintén áttört faragású 

 szarmata mészből, a harmadik várpalotai (Veszprém -m.) felső mediterrán- 

 korú lithothamnium mészből és végre a negyedik dunaalmási (Komá- 

 rom-m.) negyedkori édesvízi nagy pisolithokat tartalmazó mészkőből való 

 volt. A két utóbbi korlát balusteres, és mind a négy finoman szemcsézve. 

 fénytelen felületű volt. Két polírozott oszlop csavarmenetes díszítéssel duna- 

 almási édesvízi mészkőből volt előállítva. Fényezve ezen kőzet sötétebbnek 

 látszik, mint nyers állapotban, úgyszintén jobban érvényesül szép habosrajzú 

 sárgás chamoís színe is. Az Ízlésesen félkörben elhelyezett tárgyakat a sarko- 

 kon két egyenlő kőprisma határolta, melyek 0,50 X 0,50 X 0,40 méter nagy- 

 ságú s a különböző megmunkálási módokat feltüntető koczkákból voltak 

 összerakva, még pedig ugyanazon kőzetekből, melyeket már az előbbiekben 

 felsoroltunk. Legfölül egy-egy bóthi durvamészböl faragott csinos kehely 

 díszítette az egészet. Ney Ede ezen sikerült kiállításával most is bebizonyí- 

 totta, hogy a honi kőzetek felkarolása neki fődolog. 



3. Gerenday a. és Fia, első magyar szabad, márványmű gyára 

 (Budapesten). E czég főleg síremlékeket állított ki nagy változatosság- 

 ban, a mely czélra azonban a hazai kövek közül csakis a jj/.srAe/ 

 vörös márványt (lias) használta fel. Ebből a kőzetből készült egy emlék- 

 tábla, valamint egy falhoz való vízvezetéki medencze is. Idegen származású 

 követ ellenben annál többet láttunk, nevezetesen carrarai fehér márványt, 

 Pola, vidéki finomszemű fehér felső krétameszkövet, kékes kristályos mészkö- 

 vet, u. n. aszilóziai gránit »-ot,'^ egy sárga és vörhenyes brecciás mészkövet, ez 



* ])r. SzoNTAGH T. szerint ez az anyag tulajdonképen Tyrolból az ottani ster- 

 zingi niárványbányákból származik, úgy hogy a mi kereskedőink ezen vt!ZÍlcziai grá- 



