A BÁNYÁSZATI, KOHÁSZATI KS GEOLÓGIAI CONGRESSUS 1896. 223 



185G-ban Gömör-megye 20 nagy olvasztójával 51)4.000 vámmázsa vasat, 

 vagyis az összes magyarországi nyersvastermelésnek közel fele részét pro- 

 diicálta. Mázsájának az előállítása akkoriban 1 frt 50 krba került. A nyers- 

 vasnak legnagyobb része a garam völgyi és borsodi finomítókban dolgoztatott 

 fel, de egy nagy része külföldre is ment ; így Tescbenbe a bettiéri termény, 

 Witkowitzba a dobsinai, Bécsbe a lucskai es a porosz öntömüvekbe a ber- 

 zétei gyár terményei. 



1874-ben az első vasutat látjuk megnyílni, aFeled— Tiszolczi vonalat, 

 mely az eddigi körülmenyes kiviteli szállítást megbízhatóvá és gyorssá, más- 

 reszt pedig a nyersvasgyártásra nagyfontosságú koksznak a behozatalát 

 lehetővé tette. De ennek daczára is csak a nyolczvanas évek elején sikerült 

 egy az elöhaladott vaskohászati technika minden eszközeivel felszerelt 

 modern berendezésű nagy olvasztó telepet létesíteni és pedig Likéren a 

 Eima völgyében, hol a Kima-Murány- Salgótarjáni társulat 2 nagy olvasztó- 

 ját megindította, minek folytán Gömörmegye vastermelése 1885-ben azonnal 

 400.000 q-val növekedett. 1891-ben a Mac Kinley Bili által a gömöri vas- 

 ipar is érzékeny károkat szenvedett, a mennyiben a németországi piaczot 

 elveszítette, melyet azonban 1893-ban a Németország és Oroszország között 

 megkötött kereskedelmi szerződés következtében ismét visszanyert, a mióta 

 a gömöri vasgyártás ismét további fejlődésnek indulhatott. 1895-ben ugyanis 

 összesen 27 olvasztó volt üzemben, a melyek Gömör-megye 1856-iki 

 597.000 q-val szemben 1.780.000 q nyers vasat előállítottak. 



Végül azon óhajjal fejezi be szerző érdekes előadását, vajha mi- 

 előbb kiépülne a dobsina — poprádi vasúti vonal is, s mielőbb létesülne a 

 kassá — oderbergi vonal mentén egy nagyobbszerü vasgyártelep és végre 

 bár csak mielőbb egyesülnének a kisebb vasgyárak tehetősebb testületekké, 

 mivel csak azoktól várható, hogy avasgyártást minden tekintetben a modern 

 niveaura emeljék. 



15. Kerpely KÁKOLY (Budapest) : (^Vaskohászatunk a millennium irlejé- 

 hen.n Tudjuk, hogy a vas a modern kulturális törekvések, egyik főtényezöjet 

 képezi, s mint ilyen, a régente sokszor lenézett vas a fémek sorában elül 

 áll. Hazánk bővében van a jó és hatalmas vasércztelepeknek, a melyek 

 Ny-ról K-, majd pedig D-felé húzódnak a Kárpátok hatalmas hegylánczolatát 

 követve. Vasérezünk kevés kivétellel pátvaskö, mely csak a telepek szelem 

 változott át kisebb-nagyobb mélységig barnavaskővé. E telepeket gyakran 

 réz, ezüst, antimon és higanyérczek kisérik, sőt régebben ép ezek a kísérő 

 érezek képezték a bányászat tárgyát, míg a pátvaskö a gorczokra került. 

 így pl. Libetbánya és Kozsnyó azelőtt rézbányák voltak, a szlovinkai bá 

 nyákban szintén rézérczeket kerestek, ep úgy Telek-Rudóbányán, valamint 

 Jászó és Alsó-Metzenzéf vidéken is. Dobsinán a kobalt es níckelérczeket keres- 

 ték. Még Délmagyarországon is azt tapasztaljuk, hogy a réz-, ólom-, ezüst-, 



