236 HALAVÁTS GYULA 



Az épület beomlása után igyekeztek megmenteni azt, a mit lehetett. A mű- 

 helyeket kiürítették, az épületeket elhordták. A víz pedig folytatta romboló mun- 

 káját s nem sokára az elsőt követte a második beomlás, mely óta szünet állt be, 

 de bizonyos, hogy ha a víz romboló erejét meg nem törik, ez az agyagot mindin- 

 kább kimossa, minek következtében újabb omlások következnek, s mocsár támad 

 e helyen. A függélyes fúrólyuk 195 láb (59,5 m) mély volt s körülötte 30 méter 

 átmérőjű körben sülyedt le a talaj. 



Szeptember 16-án, 2 nappal a congressnsra való elutazása előtt, Wángel 

 Bélát az orosz hadügyminiszter felszólította, hogy a calamitásnak véget vetendő, 

 tervét nyújtsa be, s az azt czélzó munkálatokat vállalja magái-a. 



Wángel a következő módon hiszi a katastrófát megszüntetni. Tekintve 

 azt a körülményt, hogy a legnagyobb vízmennyiség, mely a függélyes fúrólyukból 

 kiömlött, óránként 3000 köbméter volt s többet nem tapasztaltak : e helyen a ki- 

 ömlő víz mennyisége korlátolt. Ennek következtében a vizet csöveken át minél 

 nagyobb mennyiségben kell kifolyatni s ezáltal nyomását e helyen lehetőleg csök- 

 kenteni, mi mellett azonban oda is kell törekedni, hogy minél kevesebb szilárd 

 anyagot ragadjon magával, mert a tiszta víz ez esetben ártalmas nem lehet. 



Gyakorlatilag ezt az elméletet olyképpen hiszi megvalósítani, hogy a beom- 

 lott fúrólyuk körül félkörben, az eredeti állapotban lévő talajba gondosan s jól 

 elcsövezve 10 fúrólyukat mélyeszt le, melynek fúrócsövei alsó részükön át vannak 

 lyuggatva, hogy szűrőként működhessenek s még a víztartóréteg alatt levő agyagba 

 is benyúlnak. Ilyképen — véleménye szerint — a fúrólyukba annyi víz tódulhat, 

 a mennyi az űrt kitölti anélkül, hogy szilárd anyagot lagadna magával. Az ekké- 

 pen létrehozott nagyszámú fúrólyuk következménye az kell, hogy legyen, misze- 

 rint közelükben, tehát a beomlott részen is, a víz nyomása cs kken. Ha e fúrólyu- 

 kak készen lesznek s jól működnek, szándéka magában az omlott i-észbeu. a leg- 

 mélyebb ponton is hasonló szerkezetű fúrócsöveket lesülyeszteui s ekképen itt is 

 a víznek szabad utat nyitni s végül a beomlott részt gondosan betömni. 



Ez a terve, melyhez hozzászólni felhívja a jelenlevőket. Élénk vita keletke- 

 zett aztán, melyben részt vett Schütte Leo (Librantowáról). Syuoczyxszky León 

 (Lembergről), Bieske E. (Königsbergről), Thumann H. (Halléböl), Neuhof S. (Sza- 

 csalról), Heezog E. (Budapestről), kik mindnyájan csak helyeselték a tervet. 



4. Halaváts Gy. (Budapest). «Uhpr die artesischen Brunnen in Ungan).**^ 

 Hazánkban az artézi kutak fúrása nem régi keletű tárgy. Történetük kezdete 

 majdnem összeesik Magyarország történetének azzal a fordulópontjával, a mikor 

 nemzetünk az önrendelkezés jogát újra visszanyerte ; és szorosan összefügg Zsig- 

 MONDY Vilmos nevével, kit e téren az úttörő és korszakalkotó jelzője jogosan meg- 

 illet. Az ö működése előtt is tudatára jöttek nvÁv az Alföldön annak, hogy az ásott 

 kutak vize rossz, egészségtelen s a közügyek intézői már régebben oda törekedtek, 

 hogy !iz altalaj mélyebben fekvő rétegeiben keringő jó vizet megkaphassák. így 



* Ezen előadás, előszava H. «A mai/i/droi'szúiji artczi kulal; ti'i>'tnict<\ tei'iilpt 

 szerinti eloszlása, meli/sti^/ök, rizök hüscgvnek vs hőfokának ismcrtelcse» czimű, az 

 189G. évi ezredéves kiállítás alkalmából megjelent művének, melyet a cougressusou 

 német nyelveu olvasott fel. 



