A FURÓ-TECHNIKUSOK VÁNDORGYŰLÉSE 1896. 237 



1830. évben Budapesten az Orczy-félc ház udvarán fúrtak le, eredménytelenül; 

 1832. évben Csórón (Fejér ro.) 3í),8'2 m mélységből felszálló vizet nyertek; 1833. 

 évben Budapesten, az Alkotás-iitczában hoztak létre egy fúrott kutat, melyet még 

 ma is használnak ; a OO-as évek elején Debreczen, Nyíregyháza, Szatmár, Versecz, 

 Hódraezü-Vásárhely fúrat kutakat. Mindezek azonban csak kísérlet számba men- 

 nek. A ma már annyira elterjedt, sőt több tekintetben el is fajult artézi kútfúrást 

 ZsiGMONDY ViLJios fényes sikerei indították meg. 



ZsiGMONDY Vilmos született 1821. május 14-én Pozsonyban.-'' Atyja Zsig- 

 MONDY Samu, ágost. evang. liceumi tanár, anyja Fábri Friderika volt. Alsó s közép- 

 iskoláit Pozsonyban, Szakolczán, Komáromban kitűnő sikerrel végezve, 1838-ban 

 Selmeczre megy, hol a bányászati és erdészeti akadémián a bányászati szakot hall- 

 gatta, melyet 1842. évben végzett. Azután állami szolgálatba lép, s szolgálattételre 

 cs. kir. bányagyakornokként, 30 p. kr. napidíjjal a szélaknai bányagondnoksághoz 

 osztatott be. 1844-ben kisegítő szolgálatra a cs. kir. központi bányaigazgatósághoz 

 Bécsiie rendelik, majd 1846-ban a dománi (Krassó-Szörény m.) köszénbánya veze- 

 tőségével bizatik meg, kineveztetvén bányagondnokká és bányamérnökké. Itt éri 

 őt a szabadságharcz, mely időben a resiczai vasmű ideiglenes vezetésével is meg- 

 bízatott. Ebben a minőségben gyártatja a honvédeknek a golyókat és ágyúkat a 

 még ma is meglévő öntőmtílielyben, s veri vissza csekély honvéddel s nemzetőrség- 

 gel a határőröknek Doda Traján százados vezetése alatti támadását, s vitézül védi 

 Eesiczát 1 848. decz. 24-én, a midőn azonban a túlnyomó erő győzedelmeskedik, a 

 vasmií az ellenség kezébe kerül ; Zigmoxdy Oraviczára menekül, majd Szegedre, 

 Debreczenbe megy, de 1849. évi május havában, miután Bem csapatai megtisztít- 

 ják az ellenségtől Délmagyarországot, visszatér Eesiczára s elfoglalja előbbeni 

 állását s folytatja a golyó- és ágyúöntést a honvédség részére. A világosi napok 

 után őt is, mint annyi mást, ki hűségesen szolgálta a nemzet ügyét a vész 

 napjaiban, elfogták, a temesvári haditöi"vényszék elé hurczolták, mely őt 6 évi, 

 vasban eltöltendő várfogságra Ítélte, s Olmütz várába vitetett. Az 1850. július 

 24-iki megkegyelmezés szabadságát visszaadta. Visszatér Eesiczára s Herglütz 

 György kőszénbánya-tulajdonos szekuli bányájának kezelését veszi át. 1851-ben 

 azonban innét távozik s gróf Sándor Móricz szolgálatába lép, mint az annavölgyi 

 (Esztergom m.) szénbánya gondnoka, hol 1859. évig marad. Azután Pesten tele- 

 pedik meg magán bányaügynöki minőségben s munkakörét mindinkább tágítva, 

 arra a térre lépett, melyen működve, korszakalkotóvá lett. Nemcsak irodalmilag 

 foglalkozott a loldfúrással, de maga is több artézi kutat fúrt. így 186G-ban a har- 

 kányi, 1870-ben a lipiki, 1875-bea a ránk-heiiányi thermákat biztosítja fúrólyuk- 

 kal; 1866— G7-ben a margitszigeti 63 öl (= 118,53 m.) mély artézi kutat hozza 

 létre s a fényes eredménynyel általános feltűnést okoz ; nemsokára hozzáfog 

 József Föherczeg alcsuthi parkjában a fúráshoz, melyet 1870. évben fejez be. 

 Fúrt 6 még ezen kívül másutt is s áldásos működését nemcsak nálunk, de az 

 egész föld kerekségén páratlanul álló budapesti városligeti kúttal bejezte. 1868. 

 évi november 15-én kezdte meg a fúrást s 1878. évi január 22-én elért 97,040 m 

 mélységben végezte be. Belőle naponként 1.197.700 liter 73,92 C°-ú víz ömHk 



* Az életrajzi adatokat Bückh János uinak Zsigmondy ViLMOs-ról mondott em- 

 lékbeszédéböl merítettem. (í'öldtaui Közlöny, XX. köt.) 



