A Kri>A-HÁNYÁCSKA KS KOVÁCSVÁGÁS K('(Z()TTI VIDKK. 311 



zsaköves, perlites rhyolitlibrecciába megy át, melynek ásványai között a 

 biotiton. quarzon kívül kalinmföldpát is előfordul. 



A Köszörüpatakban észlelhető rétegek nincsenek erősen kimozdulva 

 a szintes helyzetből, a vízmosás legalján délre dőlnek, úgy látszik az erosió 

 következtében, feljebb általában véve K-re dőlnek 15 — 19° alatt. Hasonló, 

 de meredekebb dőlést mértem a vízmosástól K-re, a földeken. 



Annyi tehát kétségtelen, hogy itt a mediterrankorú andesittufákra 

 rakodtak a biotit, quarz, orthoklas tartalmú rhyolithbrecciák. 



Hogy az andesitkitörések nem szorítkoztak kizárólag a mediter- 

 rán epochára, azt kétségbe vonhatlanúl bizonyítja azon körülmény, mi- 

 szerint ezen helytől E-ra, a Malompatak széles völgye szegélyén, az 

 andesittufákkal összefüggésben, szarmataemeleti rétegek foszlányaira is 

 akadtam. 



Az első helyet a Hosszúpatak bal partján, a Malomvölgybe való nyi- 

 lasánál, Kovácsvágástól EENy-ra találjuk, a sarkantyúként kiemelkedő 

 Akasztódomb Ny-i oldalán es tetején, 180 — -i^OO m magasságban. Települé- 

 sét a szántóföldön tisztán látni nem lehet, de annyi kétségtelen, hogy fedi 

 az Akasztódomb andesitjét. Lényegében véve cerithium-mészkő ez, mely 

 helyenként oolithossá válik, másutt pedig a tufás részek szaporodnak fel 

 benne. Az 1 mm-nél jóval apróbb homokszemek között földpátot, pyroxent; 

 mikroszkóppal hypersthent találtam benne legnagyobb számmal, de van 

 kevés amphibol is. Az Akasztódomb tetején levő andesittufában diónál na- 

 gyobb amphibolos andesitdarabkák is előfordulnak. 



A Hosszúpatak nyílásának K-i oldalán, a Szicsok aljában lévő Dohos- 

 ortáson, a Mikóházára vezető út mentén is találtam az előbbiekhez hasonló 

 tufás mészkődarabkákat. 



Ezen helytől E-ra, a Malompatak völgyének túlsó oldalán, aradványi 

 grófi park szélénél is van egy kis cerithiummészkő előfordulás ^200 m ma- 

 gasságban, melyből meszet is égettek az uradalom szükségletére és ez által 

 valamennyire feltárták. A feltárásban DNy-i ll°-os dőlést mértem, ügy 

 látszik, ez is fedi a Pajiiahegij andesitjét. 



Az Akasztódombtól Ny-ra is akadtam a cerithiummészkő egy fosz- 

 lányára. Ezen hely a Kemenczepatak nyílásától K-re a Somhegy alján lévő 

 első szakadásban van, körülbelöl 180 m magasságban. Itt az árok már vagy 

 12 m mely. Az árok fenekén vagy 1 m vastag, kékes, sárgás márgát talá- 

 lunk, kövületmaradványokkal;"' erre 3 — 4 m vastagságban aprószemű, 

 muskovitos, tufás homokkő következik; ezt vagy 2 m vastagságban ceri- 

 thiummészkő fedi, melynek a víz erejével daczoló padjai az árok mindkét 

 oldalán megvannak. Helyzete nagyjából szintes, de alámosatván, kissé 

 jobbra-balra dől. A mészkő felett agyagos márga és tufa következik, mely 

 elnyirkosodva alkotja a mély vízmosás oldalát. 



Vegűl megemlítem, hogy ezen hegycsoport D-i vegén, a sinkai erdöőr 



