3á2 3ZÁDKCZKY ftYULA : 



A felsorolt ásvány- és közettöredókek világos, vagy barnás szürke, alap- 

 anyagíele részbe vannak befoglalva. Ezen részt mikroszkóppal rendesen na- 

 gyon likacsosnak találjuk, a likacsokban pedig limonit vált ki. A sárospa- 

 taki Megyeri-bán3\a kőzetének nagyobb üregeit apró quarzkristályok 

 lepik el. 



Az alapanyagféle rész eredetileg amorph volt, de egyes helyeken kao- 

 linosodni kezd, másutt pedig földpátszerüen átkristályosodik, továbbá sár- 

 gás barna, limonitos és zöld, cbloritos foszlányok jelennek meg benne. 



Nem hagyhatom említés nélkül, hogy a Negyszapj^an tetejéről szár- 

 mazó breccia alapanyaga nagyon erősen festi a lángot a kálium színével. 

 Ezen alapanyagban mikroszkopj^al sok apró, az orthoklaséhoz hasonló 

 kettöstörésü, hosszélükkel nem egyközösen sötétedő legfelebb 0,03 mm 

 vastag, hosszuk szerint positiv charaktertí, szálas képződményeket (alunit?) 

 találunk. Hasonló tulajdonságú alapanyaggal bír a zempléni Szigethegy- 

 ségben Czéke alatt előforduló orthoklas quarz-rhyolith-breccia is. 



Diluvium. 



A szarmata emeleti kövületeket tartalmazó rétegek leülepedése után las- 

 sanként kiemelkedett a hegyek töve is a tengerből, a tenger visszahúzódott. 

 A ceríthiumrétfgeknél fiatalabb tengeri lerakodásokkal nem találkozunk. 

 A kövületes rétegekre azonban még hatalmas tufa-lerakodások következ- 

 nek, jeléül annak, hogy a rhyolith-eruptiok tovább is tartottak. 



A kitörések megszűnése után a víz kezdte meg alakító munkáját, 

 melynek eredményéről részletesebben az alluvium tárgyalásánál lesz szó. 



A RUkaJiegy aljában eredő Debröárok kezdetén 8 — 10 m mélyen van- 

 nak feltárva az átmosott tufára következő, szintes helyzetű agyagos, helyen- 

 ként kavicsos rétegek. A kavicsok mind ezen vidék kőzeteiből származnak. 

 Ezen lerakodások alsó része kétségtelenül a fiatal harmadkorra vezet vissza, 

 míg a legfelső nyirok a diluvíumba tartozik. 



A vágási Baradla Ny-i oldalán levő szakadásokban is találunk 5 — 6m 

 vastag, vékony kavicsrétegekkel váltakozó agyagos lerakodásokat a tufa 

 tetején. A szembe lévő Nagy-Köves ÉK-í aljában is vastag nyirkos agyag 

 borítja a tufát. 



Általában véve mondhatjuk, hogy a harmadkori különböző vulkáni 

 képződmények felületén, ott a hol azt a víz el nem mossa, a kőzet elmállá- 

 sából származó agyagos képződmény, helyi néven wjírokföld van. De a 

 nyirok korántsem egyforma mindenütt, hanem különbözik a kőzetfaj sze- 

 rint, melynek elmállásából származik. Veres, helyenként barnás színű, sűrű 

 nyirok van az andesíthegyeken ; homokos világosabb, sárgás, helyenként 

 szürkés nyirkot találunk a horzsaköves tufákon. így a Feketehegy E-i olda- 

 lán 360 m magasságban, ott. a hol a tufa kezdődik, az erdő talaja laza, 



