M34 I^SMEUTETÉSEK. 



szél elvitte a Csendes oeeanig. A hegy északi lejtőjéről rémséges kő- és földlavina 

 rohant le mesés sebességgel a Maga ze- völgybe, négy községet minden lakosaival 

 együtt maga alá temetve s 70 négyszögkilometer területet borítva el kőtörmelék- 

 kel. A kiröpített hegytömeget 1.123 köbkilometernyinek számították. Láva nem 

 ömlött 8 lapilli vagy horzsakő sem szóródott ; a kihányt anyagot kizárólag a Kis- 

 Bandai hegynek solfatarai működés következtében elváltozott régi tufatömegei 

 szolgáltatták. 



Maga a hegy teljesen átalakult, orma elenyészett s helyén öOO m mély kitö- 

 rési kráter nyilasa tátongott. A kitörés okát kétségtelenül a belső gőzök rögtönös 

 kiterjedésében kell keresnünk s az egész rémséges jelenséget egy roppant mérvű 

 vízgőz-explosió hozta létre, melynek eredménye egy excentrikus kitörési kráter 

 lett, ugyanolyan, mint a Caldera, a Yal del Bove és a Papandajang krátere. A mit 

 ezeken a későbbi állapoiból és a szerkezetből spekiilatió útján kellett lassanként 

 kideríteni, azt a Bamiai-San kitörése szemtanúk előtt mutatta be. Ez adja meg a 

 katasztrófa nagy becsét és fontosságát. 



Ezeket követik a vulkánok számát, beosztását és a tűzhányó hegyek töme- 

 gének szétrombolódását ismertető fejezetek. A szakaszt a vulkáni jelenségek okai- 

 ról szóló fejezet fejtegetései végezik be, melyek az első kiadáshoz képest lényeges 

 átalakuláson mentek keresztül. A tengervíznek csekélyebb szerepet juttat a vulká- 

 nosság előidézésében, a kitöréseket pedig a geizirek működésével analóg jelenség- 

 nek tekinti. Ellenben annál lényegesebb és elhatározó befolyást tnlajdoniít a tek- 

 tonikai, hegyszerkezeti okoknak; mert «minden hypothesisnek, úgymond, mely 

 a vulkánok keletkezésével foglalkozik, legelőbb is azzal a ténynyel kell számot 

 vetnie, hogy a vulkánok oly repedések és vonalak mentén fekszenek, a melyek a 

 legszorosabban összefüggnek a }i egy szerkezettel. (I. 282. 1.) A lesülyedő, nagyter- 

 jedelmű földkéreg-részeket a nagy nyomás előidézése tekintetében igen jeletékeny 

 tényezőknek tekinti; végső következtetésében pedig (284, 1.) kimondja, hogy «ezek 

 szerint tehát a vulkáni folyamatok a földkéreg lehűlésének és összehúzódásának 

 eredményeként mutatkoznak. Ezt a megismerést biztosítottnak tekinthetjük, de 

 be kell vallanunk, hogy a jelenségek szorosabb összefüggésébe és igazi sorozatába 

 mélyebben belepillantanunk eddig még nem adatott. Az oly számos kitűnő kutató 

 szünet nélküli fáradozásainak ellenére is, a vulkánosság mind ez ideig igen sok 

 rejtélyes megoldatlanságot rejteget magában, » 



A földrengésekről szóló fejezet mindenekelőtt a megrázkódtatások, rengések 

 általános jellemzésével, majd a földrengések számával, tartamával és elterjedésével, 

 a lökések természetével (minőségével) és hatásával, valamint a tengeri rengésekkel 

 foglalkozik. Vizsgálja az özönvíz néven ismeretes nagy katasztrófa természetbeli 

 okait és kifejti mai tudásunk szerint legvalószínűbbnek látszó magyarázatát ; végül a 

 földrengések előidéző okait és megfigyelésök, valamint tüzetesebb vizsgálatuk 

 módjait ismerteti, tekintetbe véve az újabb haladásokat és eredményeket, de sőt 

 az újabb nevezetes eseményeket is egészen azokig a gyönge, ú, n. mikroseismi- 

 kus lüktetésekig, a melyeket rendes körülmények közt észre sem veszünk (a mik- 

 roseimiskus műszerek azonban pontosan feljegyzik) s voltaképen nem is igazi 

 földrengések, hanem oly finom hullámzások, a melyek a föld testében beálló ue- 

 hézségváltozással vannak kapcsolatban. 



A hegységképzödést tárgyaló nagy fejezet az első kiadáshoz képest jelenté- 



