IRODALOM. 345 



roxen-andesitjeiaek kitörése csak a szarmata korszaknak a végén vagy apontusi 

 emeletkori szakának kezdetén mehetett végbe, és így azok az andesitconglomera- 

 tok és tufák, melyek a szarmatakori conglomeratok fölött terülnek szét, szintén 

 csak a pontusi korszakon belül, részben talán már annak végén, ülepedhettek le». 



Az oltmenti basaltvidéken átkutatta a szerző a kőhalmi várhegy, hévizi 

 basaltvulkánok, Mátéfalva, Datk, Alsó-Kákos környékét, és a kománai völgyet. 

 A megismert tényekből e vidék basaltjának kitörési idejére és lefolyására a követ- 

 kező eredményekre jutott : 



1. A basalt-hamu és -lapilli a kövületes felső pontusi képződményeken 

 elterülvén, a hasal tvulkánolf működése e korszak végére vagy már a levantei eme- 

 let korszakába esik. 



i2. A hasalt kitörési pontjai Alsó-Rákosnál a Kápolna hegye, Hévíznél a 

 Tölgyesd és a Bükkösd kúpja és a kománai völgyben a Glimeia nevű erdős hely, 

 egy a persányi hegység nyugoti oldalán végig menő, ÉD-i irányú hosszvetődési 

 vonal szerint sorakoznak. 



3. A kőhalmi Várhegy basaltja egy külön kitörési pont, melynek a fenti 

 hosszvetődési hasadékhoz a viszonyát teljesen kideríteni ez ideig nem sikerült. 



4. A kúpok kitörésének 3 phasisára lehet következtetni, nevezetesen, hogy 

 a földhasadék képződésekor megindult működés rohamos gőzfejlödés mellett vul- 

 káni hamu, bombák és lapilli kivetésével vette kezdetét, mire a basaltmagma fel- 

 tornyosulása következett a hasadék fölött, mit ismét a fumarola működése vál- 

 tott fel. 



A vidékek részletes geológiai ismertetését, valamint a basaltok és salakok 

 tüzetes leírását illetőleg az eredeti értekezésre kell utalnunk, melyhez egy tábla 

 átmetszetekkel is csatolva van. Dr. Franzenaü Ágoston. 



(8.) LÖRENTHEY Imre : Gált és Hidegkút nagy-küküllőmegyei helységek 

 pontusi faunái. (Értesítő az erdélyi Myzeum -Egylet orv. természettud. 

 szakosztályából. 1893. XVIII. évf. 55. 1.) 



Az Olt folyó völgyében fekvő Gált vagy Szász-Ugra község északi részén el- 

 terülő legelőn mint kék agyag, a templom északi lábánál mint vöiös (a magyar 

 szövegben agyagnak mondott) agyagmárga van a pontusi képződmény kifejlődve. 

 Az agyagmárgát tetemes vastagságú basaltlapilli rétege fedi. (Ez Hauer és 

 Stache geológiájában mint fekü szerepel.) A két képződmény érintkezése helyén 

 az előbbi kemény és olyan mint ha égetve volna. A chemiai vizsgálata mésznek 

 és vasoxydnak jelenlétét derítette ki, miből valószínűvé váhk, hogy a színező vas- 

 oxyd a fedő eruptív brecciáiból csakis íníiltratío utján került belé. 



Az agyagmárgában előforduló fauna egyedekben elég gazdag, de fajokban 

 szegény. A héjak, az ostracodáknak kivételével mind összenyomottak. A megha- 

 tározott alakok ezek : 



ikmgcria croaiica Brus., 

 « Gnezdai Brus., 

 Cardiumn. f., 



Vivipara Viikotinoriri Frxfld.. 

 Ifydrohia /j>*is(rt Neüm. 



