A FOHNAI EOCAEN MEDPINCZE. 431 



ricum ZiTT., Cerithium calcaratum Brongt., var. Csákvárense, Marginella 

 Zitteli Desh., Pleurotoma pygmaea sp. n., Conus Eszterházyi sp. n. 



3. Az összebasonlitó táblázatból a 436 — 7-ik lapon kitűnik, hogy a 

 biztosan megbatározott 58 fornai alak közül oo azonos a párisi medencze 

 kövületeivel ; és pedig 7 az alsó homok (sables inférieurs), i:20 a középső 

 durva meszkö (calcaire grossier). 5 a felső durvamészkő (calcaire grossier 

 supérieur), 11- a középső homok (sables moyens), és 1 a saintoueni mészkő 

 rétegeinek kövületeivel. Százalókban kifejezve az alsó homok l^o/o, a 

 durva mészkő 39o/o s a középső homok 240/o-al szerepel az azonos kövüle- 

 tek között. A középső bomok 14 alakja közül azonban 10 a durvamészkö 

 rétegeiben is előfordul s az összehasonlításnál igy mindössze 4 alak marad 

 a középső vagy beauchampi homok számára, mely 4 alak t. i. mélyebb 

 rétegben a középső homoknál elő nem fordul. Az alsó homok kövületeivel 

 azonos 7 alak közül 2 szintén előfordul a durvamészkőben. A fajok számbeli 

 összehasonlításánál tehát világosan a durvamészkő fajaira esik a súly. Ha 

 most már tekintetbe vesszük az egyes alakok síirün vagy ritkán való előfordu- 

 lását is, a Fornán gyakori alakok közül uralkodóan a középső durva mészkő- 

 ben találjuk a legtöbb alakot a párisi medencze azonos kövületei között. 



A roncai bazalttufa fossziliáival való összehasonlítás előtt pár szóval 

 felújítom a vicenzai harmadkori hegység különböző emeletekre való szét- 

 választását. ZiTTEL Károly 18612-ben, jeles művének — Die obere Nummuli- 

 tenformationen in Ungarn — megjelenésekor a Eonca körül levő harmad- 

 kori lerakodásokat, az uralkodó nézethez csatlakozva, egyenlő szinthez tar- 

 tozóknak tekintette, mi miatt pl. Piszkén a Ceiithium plicahmi Brugg., 

 Pholadomya Pusdii Goldf. alakokat a felső nummulit formatióhoz tarto- 

 zóknak vélte, holott ezek, miként azóta Hantken az esztergomi területre 

 nézve is kimutatta, sokkal fiatalabb korú rétegekben fordulnak elő, névszerint 

 az esztergomi területen a (j/rena semistriata, illetőleg a PeHuiicuhis obo- 

 ratus-rétegekhen. 



HÉBERT ^ a vicenzai harmadkori hegység különböző emeleteit a fauna 

 jellegéből fölismervén, Suess^ «Ueber die Gliederung des vicentinischen 

 Tertiárgebirges*) czímü müvében a hegységet 6 csoportra osztotta, a roncai 

 rétegeket a H. főcsoportba helyezvén. Az egyes emeletek faunáját Pieuss, 

 FucHS T. és Laube jeles monográfiákban ismertették. Meneguzzo,^ Bayan s 

 legújabban Hébert Edmond és Munier-Chalmas tökéletesítették Vicentin 



^ Note sur le terrain nummulitiqiie de l'Italie septentrionale et iles Alpes et 

 siir l'oligocéne d'Allemague, par M. Hébert. Bixll. Soc. géol. fr., 2e sér. t. XXIII. 

 1866. p. 126. 



" Sitziiugsberichte der k. Akad. d. Wiss. Matli. natmw. Classe. LVIII. Bd. 

 1. Abth. 1S6S. p. 36.5—279. 



^ Stratigrafia della provincia Vicentina in correlazione a quel. d. Veronesee 

 del Trivigiano per Giovanni Meneguzzo, 1868. in — S". 



