A FORNAI EOCAKN MKDKNt'ZE. 441 



tegcsoportból (barnaszén, Cyrena grandis-szal), esztergonavidéki barnaszén- 

 területen Dorogh-, Tokod- Sárisápról. 



4. Tichogoida (Congerin) ruchroma Oppenh.^ Mt.-Pulli (Valdagno 

 m.) lignitjéből, a vicenzai harmadkori hegység területéről. 



5. Congeria fragilis BoETTG.^Felső-Maraűon brackvizi, ó-tertiftr kép- 

 ződményéből, Braziliában. 



6. Congeria curi'irodris Cossm.^ Marinesröl, a párisi medenczéböl. 



7. Congeria chonioides Cossm.'^ Le Ruel, Marinesröl, a párisi meden- 

 czéböl. 



8. Congeria aviculoides May, in.lit.^ Ralligstöcke lignitjéből. 



9. Congeria uiiquicuhis Sandb.^ Hordwell, Headon-Hill felső eocíen 

 agyagjából. 



Ezen alakoktól élesen elüt. Altalános alakjában a Congeria üiriaca 

 RoL.-hoz némileg hasonlít, azonban ez utóbbi erős gerinezü s a Congeria 

 ■ triangularis képét viseli, miért is régebben Fughs '^ a Congeria triangularis 

 Partsch kettős gerinezü varietása fiatal példányának tartotta, mignem 

 Oppenheim, többször idézett munkájában Si Congeria stiriaca Rollb ó-eocaen 

 korát kimutatta. A Congeria eocaenica Mun.-Chalm. hazánk ezen ősrégi 

 Congeriáját határozott éles gerincze különbözteti meg leginkább alakunktól. 

 Azonfölül úgy a stiriaca, mint az eocaenica vastaghéjú s sokkal nagyobb ala- 

 kok, mint vekonyhéjú kisCongeriánk. A Congeria euchroma Q-pve^b.. között, 

 mely nagyjában szintén háromszögalakú, és alakunk között lényeges különb- 

 ség az, hogy nevezett Congeria körvonalai kidomborodnak, míg fajunk 

 háromszögű alakját határozott, egyenes vonalak alkotják. 



A többi eocíenkora Conü;eriáktól már körvonala is élesen elkülöníti. 

 A fiatalabb tertiíerkorú és az élő Corgeriákkal is összevetve, nem talál- 

 tam oly alakot, melylyel azonosítható volna. Sajátságos háromszögű alakja, 

 szárnyszerűen kiterjedő hátulsó része, jmelyek első tekintetre typusos Conge- 

 ria formát adnak alakunknak, e mellett a mellső el fölött húzódó határo- 

 zott domborodás, mely azonban még nem fejlődött igazi gerinczczé, vékony 



^ Oppknheim : lel. inunk. 954 — 955. 1. 



" Dr. OsKAR BoETTíiKK : Die Tertiárfauna von Pebas am oberen Maranon. 

 Jahrbuch der k. k. geolog. Eeiclisanstalt. XXIII. köt. 1878 ; 497 1. Oppenheim id. 

 műnk. 955. 1. 



^ CossMANN : Catalogue des coquilles fossiles de l'eocéne des environs de Paris. 

 Bruxelles. 1887; II. köt. 151—152. 1. Oppenheim id. műnk. 9.56. 1. 



* CossMANN : Id. műnk. 15:2. 1. Oppenheim id. műnk. 957. 1. 

 ■' Oppenheim : Id. műnk. 957. I. 



* Die Land- und Süsswasser-Conchylien der Vorwelt von Dr. C. L. Fridolin 

 Sandberger. Wiesbaden. 1S70— 1875. 262. ]. 



' Th. Fuchs : Die Fauna der Congerienschicliten von Radmanest im Banate. 

 Jahrbuch der k. k. geol. Eeiclisanstalt. XX. köt. 1870. 363. 1. 



