TÁRSULATI ÜfiYEK. 457 



A. Dv. Traxler László (Munkács) két rendbeli értekezéseit bemutatja az e. 

 titkár dr. Staui? M. 



a) Spongilla. gigantea n. sp,» Szerző két évvel azelőtt foí^lalkozván 

 a bilini (Csehország) csi&zolópala spongiolitjaival, (Földtani Közlöny XXV. 

 181. 1.) akkor arra az eredményre jutott, hogy ezek mind a Spongilla (luviaülis 

 TuRPiN (= Sp. íat'?t.sírisLiíKN,)-hoz tartoznak. Miután szerző azóta e fajt mintegy 

 50 lelethelyról és a szóban levő kőzetet is gondosabban tanulmányozhatta, most 

 fölismerhette azt. hogy a fosszil faj úgy skelettűi, mint a parenchymtűi alakra 

 nézve megegyeznek SpoiujUla lacut^bis Lbkn. megfelelő tűivel ; de a gemmnlatűk 

 eltérnek nem csupán nagyságukat, de alakjukat illetőleg is. A recens faj gemmula- 

 tűi a lelethelyek szerint 35 120 //. hosszúság és 3—9 // vastagság között váltakoz- 

 nak ; a fosszil fajéi pedig 200 // hosszúságot és 12 // vastagságot is elérnek. A Sp. 

 lacuMris Lbkn. gemmulattíinek tüskézete is egészen más jellegű ; a pycnasterek 

 itt mindig csak elvétve, egyesével vannak ; a fosszil fajnál azonban számra nézve 

 a tűalakú gemmulák a spiculumokat túl is haladják. Az említett jellegeknél fogva 

 azt mint új fajt Spongilla gigantea n. sp. névvel jelöli. 



b) <tSp(yng illatuk a Balatoni iszapjából. » Szerző említi, hogy a ]ialaton-tó 

 Bzivacsfannája a legjobban kikutatottak egyike. Mindössze öt szivacsfajt ismer- 

 nek belőle. Szerző újabban a Balaton iszapjának két próbájában kutatott szivacs- 

 maradványok után és 10 — 10 mikroszkópi készítményben a következő fajok 

 epiculumait találta: Spongilla lacustris Ijbkn., Sp. fragilis Leyd., Troehospon- 

 gilla liotrida Welt., EpJiydatia fluviatilis (Lbkn.) és E. Müllerl Lbkn. 



E fajok közül eddig a Trochospongilla horrida Weltn. a Balatonból telje- 

 sen ismeretlen volt; az Ephydatia Mülleri (Lbkn.) és a E. fluvialis (Lbkn.) pedig 

 csupán a Kis-Balatonban észleltettek. Nem valószínűtlen, hogy az első kihalt 

 fajnak tekinthető. 



Erre megjegyzi dr. Lóczy Lajos, hogy a legújabban, a mikor a zoológusok a 

 Balaton recens fajait vizsgálták, azt tapasztalták, hogy a szivacsok mennyisége és 

 gyakorisága az egyes években nagyon változó. így történhetik az, hogy az iszapban 

 valamely évben éppen nem élő fajok tűit találjuk, a melyek azonban még nem 

 kihaltak ; Petho Gyula nem tartja lehetetlennek valódi fosszil szivacsfajoknak elő- 

 fordulását a Balaton iszapjában. 



5. Dr. Staub Móricz e. titkár <> Phytopalaentologiai Közlemény eket» ter- 

 jeszt elő. Bemutatja: 



a) Dr. A. G. Nathorst : «Zur fosúlen Flóra der Polarlánderv czimü mun- 

 kája első részének második füzetét, mely Spitzberga mesozoi flóráját írja le, 

 (A bővebb ismertetést közöljük.) 



b) Zeilleh R. az Ecole nationale supérieure des Mines tanára Parisban f. é. 

 aug. hó 21 -én keltezett levelében arról értesíti az előadót, hogy Ctenis hungarica- 

 járól szóló és neki megküldött értekezéséből (Földtani Közlöny XXVI. 331 . 1.) meg- 

 tudta azt. hogy e-ien új faj az Ecole des Mines gyűjteményében is van letéve és 

 oda egy néhány évvel ezelőtt Stájerlakból került. 



30* 



