12 FERENCZI ISTVÁN 
szórt tufája. Többé-kevésbé finom szeműek, akkor, amikor egészen apró, 
csak mikroszkóppal látható üvegdarabokból állanak, egészen fehérek, a 
durvábbak szürkések, helyenként a közbezárt agyagpaladarabok miatt 
egészen sötétek is. A legtöbb esetben jól rétegzettek, olykor 4—5 em vas- 
tag rétegekben 15 előfordulnak. Sokszor opálos anyag járja át őket, 
amikor 15 igen keménnyé, szivóssá lesz a máskülönben laza kőzet. — Szer- 
kezetüket tekintve a legnagyobb mennyiségben agglomerátos 
tufták, helyenként azonban tiszta üveg s ásványtudfa is előfordul. 
Az agglomerátos tufákban néha homokos, máskor agyagos-márgás részek 
vannak az erupciós kőzetanyag mellett. A legtöbb esetben kevés vulkáni 
kvarcot is tartalmaznak az általában savanyúbb fajta plagioklász 
(andezin, labrador), a színes ásványok túlnyomó részét képező zöld 
amfibol és az alárendelten szereplő közönséges augit töre- 
dékeken kívül, tehát andezittufá knak, még pedig, bár részletesen 
nem vizsgáltam őket, ismertetett ásványos összetételük alapján a kevés 
kvarcot tartalmazó amfibolandeziíitvulkánok (Breáza, Magura 
lupuluj, Vrf. Negru, Vrf. Runculuj) tufámmak kell tartanom őket, amely 
vulkánok az Erdélyi Érehegység ezen részében épen a legnagyobb mennyi- 
ségben szerepelnek. Alárendelten piroxénandezit, sőt dacit- 
tufát as találtam közöttük, főszerep azonban az előbbieké. A legtöbb eset- 
ben igen üdék, csupán a Nagyalmástól É-ra eső területen, a Breáza és Vrf. 
Runculuj közti előfordulásokban bomlottak, rendesen a posztvulkánikus 
hatásokra átváltoztak, kissé zöldes szinűek. Mint már említettem, a tufák- 
kal kapcsolatban lapil11-rétegek ií5 vannak, sőt ezek között két, körül- 
belöl 15—20 em vastag réteget találtam, amelyet főleg magnetit- 
szemek alkotnak, igen kevés amfiboltű van még benne s amelyet sötét, 
fekete színe, nagy tömöttsége miatt igen jól el lehet mindig különíteni a 
környező rétegektől. 
Mindezek az anyagok két, egymástól jól elkülöníthető szintben tele- 
pülnek a már ismertetett képződményekre. Bár az alkotóanyag a legna- 
gyobb részben közös és a két kisebb szint között csupán településbeli kü- 
lönbség van, mégis általában azt mondhatni, hogy a felső szinttáj alsó 
tagját a homokkövek, alárendelten kevés agyag és márga mellett 
az agglomerátos andezittufák jellemzik, felső tagjában pedig a márgák 
mellett legnagyobb szerepe az ásvány- és üvegtufáknak jut. Jellemzőnek 
találtam a felső tag üvegtufáira azt, hogy ahol megjelennek, felettük több- 
kevesebb, 8—10 em. átmérőjű, legömbölyödött amfibolandezit, dacit- 
darab van a felületen elszórva. E kőzetdarabok a felső tag tufái között elő- 
forduló egy körülbelül 5 m vastag laza rétegből származnak, amelyben 
bőven fordulnak elő e kavicsok. Az alsó tag hasonló természetű rétegeitől 
az különbözteti meg, hogy e kőzetdarabok mindig nagyobbak, apró, 5 em 
átmérőjűnél kisebb darab nincs benne s előfordul 15 méteres darab 15. 
