A BÖRZSÖNYI HEGYSÉG ÉSZAKI RÉSZÉNEK ÜLEDÉKES KÉPZŐDMÉNYEI. 295 
Elől a mellső (cranialis) vége felé kihegyesedő, de a legvégén, a hegyén 
kissé letompítva ívalakban folytatódik a hasi perem felé, míg az egyenes háti 
perembe az ostiális rész felett tompa szöget alkotva megy át, majd a caudalis 
rész felé majdnem derékszög alatt folytatódva egyenes hátsó peremmel záródik. 
Oldalnézetben eléggé lapos alak, mindkét oldala gyengén domború, de a külső 
felülete valamivel domborúbb; a hátsó oldalon a hallási barázda caudalis része 
felett kis kiemelkedés észlelhető, míg a belső felületen a cauda helyén kis homoru- 
lat. A szegélyperem oldalnézetben egy homorú ív. 
Hallókövünk belső oldalfelülete sima, a hallási barázdájának (sulcus acus- 
ticusának) mellső (ostialis) része szeder (morula) alakú és kevéssé bemélyedt, 
míg a majdnem derékszögesen megtört caudája erősen be van mélyedve s úgy 
a vízszintes, mint a lefelé hajló része közel egyenlő hosszú. 
A külső oldalon a hátsó (caudalis) vége felé, a hosszalaknak körülbelül 
egyharmadában a középen egy erős dudor emelkedik ki, mely a háti perem felé 
összefüggően két másik gyengébb dudorban folytatódik, míg a hasi perem felé 
lépcsőzetesen két összefüggő dudorsor következik, hol a második, a perem mel- 
letti sor radialis bemetszései a legerősebbek és a perem felé 18 átmennek, míg a 
crapialis vége felé a dudorok sima felületté összeolvadva ereszkednek le a pe- 
rem felé. 
Méretei : hosszúsága — 7 mm, sz. — 46 mm és v. — 2 mm. 
Oldalnézeti alak szerint hallókövünk igen közel áll ScHUBERT! Otolithus 
(Sciaemdarum) depressus fajához, azonban a többi jellegeiben, különösen hátsó 
felületi díszítésében tér el tőle, különben is SCHUBERT ez otolithusa csak töredék. 
Fajunk külalakjában még KokKEN Otolhthus (Sciaemdarum) aff. elaybornen- 
sis alakjához is közel áll, azonban a háti felület díszítésében ettől is eltér és más 
alakot sem találtam, mellyel megegyeznék s tekintve, hogy a hazai irodalomban 
ez ideig az otolithusokkal és éppen a Sciaemida-félékkel LŐRENTHEY szeretett 
kedves professzorom foglalkozott, azért e fajt az ő tiszteletére Otolithus (Sciaem- 
darum) Lőrentheyi nov. sp. néven vezetem be az irodalomba. 
Lelethely: Honti mélyúti árok sárgás homokos felső mediterrán réte- 
geiből. 
if 
Lamna (Odontaspis) contortidens AG. 
1836. Lamna (Odontaspis) contortidens AG. — AGassiz L.: Recherches sur les 
poissons fossiles. III. p. 294 t. 37a fig. 17—23. 
1903. Lamna tarnóczensis, KocH. — KocnH A.: Tarnóczi kövült cápafogak. Földt. 
Közl. XXXIII. k. 33, old. 1. tábl. 16. ábr. 
Mielőtt a fosszilis halfogaim meghatározásához fogtam volna, tudván azt, 
hogy a fogak alakja az egyes fajokon belül is helyzetük szerint igen változók. 
mások az első, más alakúak a hátsó sorokban és más-más alakúak az állkapocs 
ugyanazon részének első és második stb. sorában, azért előbb különféle recens 
fajoknak, de e faj szempontjából Lamna-féléknek teljes fogazatú álkapcsait vet- 
1 R. I. SCHUBERT: Die Fischotolithen der österr-ungar. Tertiárs I. Die Scixeniden. 
Sep. Abd. ausd Jahrbuch d. k. k. Geol. Reichsanst. Wien 1901. Bd. 51. 311—312 old. és 
X. tábl. 19. ábr. 
