TÁRSULATI ÜGYEK. 47 
séges csillámpala, alárendelten kloritos, grafitos palák, gyakoriak a nagy mikro- 
klinszemcséi által feltünő koziagneisz lencsés betelepülései, e kőzet keleten össze- 
függő vonulatot alkot. A telérkőzetek: szemcsés gránit, kvarc- és szienitporfir, 
diabáz, amtfibolit, pegmatitok és aplitok. A kristályos palahegységet egymást 
keresztező törések járják át. Keleten a feketehalmi hegy tithonmészkővonulata 
koziagneisz alá dől, a volkányi igen zavart települési, összegyúrt és számtalan csu- 
szamlási laptól átjárt liász azt a benyomást kelti, mintha a kristályos palák fekü- 
jéből az áttolódási folyamat alkalmával kipréseltetett volna. A Fogarasi hegység 
lepelszerkezete mellett az Ujsinka-Almásmező közt tisztán csillámpalából fakadó 
több sós forrás is szól... A Bárcaság szélén Feketehalom-Volkány közt keletre 
dőlő bitumenes palás triászmészkő, permi homokkő márga és csillámpala hegy- 
rög jelentkezik, mely északra és délre cenomán konglomerátum alá merül. A Wo- 
garasi hegység keleti nyúlványától északra Ujsinka-Feketehalom közt a bárcasági 
betörési medencének öble messze nyugatra terjed, alig egy 100 m viszonylagos 
magasságú nyereg által elválasztva a fogarasi síktól. Messze terjedő diluviális 
terraszok alatt orbitulina, inoceramus és pteropodát tartalmazó palás márga homok- 
kőközfekvetekkel van feltárva. Kőzettanilag megegyezik ez az Ürmös-Ótoháni 
alsószenon inoceramus márgával, de a Vapász dr. által leírt arapataki barréme-mel 
is lehetne párhuzamosítani. Az alsó szenonmárga betörési medencéjétől északra 
emelkedő szűkebb értelemben vett Persányi hegység tipikus törési-röghegység 
(Bruchschollengebirge),  főzöme poligén cenománkonglomerátum (bucsecskonglo- 
merátum) , melyből törésvonalak mentén régibb kőzetek rögei emelkednek, ilynemű 
szirt van a Hameradiü Petrii völgyben : neokom kaprotinás mészkő alatt nerineás 
tithonmészkő, legalul csillámpala. Érdekes, hogy a régibb diluviális szintet a 
Bárcaság-fogarasmegyei vízválasztón is tovább lehet nyomozm, ami azt bi- 
zonyítja, hogy a diluvium e szakaszában a két sülyedési medencének vizei itt 
összefüggésben állottak egymással. A diluviális terrászokban 2 szint mutatható 
ki: egy viszonylag 100 m magasan fekvő ódiluviális és egy 40 m magasságban 
fekvő fiatal diluviális városi terrasz. 
SCHAFARZIK FERENC dr. elnök üdvözli az előadót igen becses megfigyelé- 
selért. A vázolt terület sztratigráfiailag s részben tektonikailag is a Bánsággal 
egyezik meg. Új vonás azonban benne a Holbák-Sinkai rög északra való eltoló- 
dása. Itt az alaphegység észak felé irányuló mozgással tolódott rá a sótartalmu 
harmadkori rétegekre, míg a Bánságban DK felé irányultak a mozgások. Fon- 
tosnak tartja eme vizsgálatok folytatását. 
Budapest, 1914 nov. 4-én. 
Jegyezte: PAPP KÁROLY, elsőtitkár. 
2. Jegyzőkönyv az 1915. január 18-i szakülésről. 
Az ülés a kir. m. Természettudományi Társulat üléstermében délután 5 
órakor kezdődik. 
Elnök : SCHAFARZIK FERENC dr. műegyetemi tanár. 
Megjelentek : HARMos ELEONÓRA dr. k. a., NEISSER IRÉN dr. k. a., KARSAY 
ERVIN, KÖRTVÉSI SÁNDOR és RAKSÁNYI ÁRPÁD urak, mint vendégek. 
Továbbá : BöckH HuGó dr., FERENCZI ISTVÁN dr., FRANZENAU ÁGOSTON dr., 
HORUSITZKY HENRIK, ILLÉS ViLMmos, ILosvav LaJos dr., INKEEY BÉLA, JEKELIUS 
