114 D: LÓCZY LAJOS 
jelenségeit figyelembe vette és az Alpokra meg a Kárpátokra UHLIG V. nyomán 
magyarázó kísérletképen alkalmazta. Csak egyben nem hódolt be az újabb néze- 
teknek : az izosztázia tanainak és ezeknek a földkéreg emelkedéseire vonatkozó 
magyarázatait nem fogadta el. Logikus gondolatmenetben az összezsugorodással 
kisebbedő földgömbön csak beszakadásokat tartott lehetséges mozgásoknak és a 
pozitivus felemelkedéseket csak a ráncvetéssel járó kiemelkedéseknek tekintette. 
Amíg az kAntlitz der Erdes két első kötete a hegységek és a tengerek inkább 
elemző terminológiai tárgyalását tartalmazza, addig a III. kötet két részében, 
amelyek 13, illetőleg 21 év után követték az első köteteket, van a munka főcélja, 
a öld arculatának; szintetikus leírása kifejtve. A felületesen ítélők könnyen 
ellentmondást láthatnának a nagy munkának eleje és hosszú idő után történt 
befejező köteteinek tartalma között. Pedig ez nagy tévedés volna ; aki gondosan 
olvassa, vagy inkább mondjuk alaposan tanulmányozza a művet, arra a megis- 
merésre jut, hogy mindvégig ugyanazon eszme vonul végig az kAntlitz der Erdes 
kötetein, tudnillik, hogy minden gondolat és valamennyi részlettanulmány 
figyelembevételével szintetikusan ismertesse meg velünk a földfelület ábrázatját. 
Kétségtelen, hogy SuEss E. eszméi és az ő kezdeményezése indították a geológu- 
sokat további elmélkedésre és ha a franciák, meg UHLiIG egy-két fiatal tanítványa 
túlhajtott merészséggel fejtette is ki fantazmagóriás hipotéziseit az Alpokról 
és a Kárpátokról, ezek 15 mind a kontrakciós elméletből és a vízszintes egyoldali 
nyomásból indultak ki. Felette gyümölcsöző volt tehát a munka első 2 kötete 
a tektonika fellendülésére. 
SuEss E. munkásságának fordulópontja az 1903. évi Bécsben lefolyt 
nemzetközi földtani kongresszus volt. E kongresszus alkalmára jelent meg 
a kBau und Bild Österreichs; című vastag kötet HoERNES R., DIENER K., 
SuEss FR. és UHLIG V. tollából ; a mester írt hozzá előszót. Ebben a munká- 
ban még nem érvényesült a takaróelmélet; a kongresszus tárgyalásai és 
kirándulásai közben azonban HEmrm, LUGEoN, TERMIER felfogása győze- 
delmeskedett és a bécsi iskola elméletük hívévé szegődött. 
A hasznosnak vélt új nézetek elől tehát Suxss E. nem zárkózott el, 
sőt örömmel fogadott minden eredeti gondolatot. Példaképen egy esetet 
említek, amely bizonyítja, mennyire figyelmes volt a felfogások tisztázásá- 
ban. Amikor 1900-ban a párisi világkiállísásra készülő, Magyarországot 
ábrázoló fali geológiai térképet szerkesztettem és ehhez kíséretül egy fizikai 
földrajzi térképsorozatot rajzoltam, meg voltam akadva, hogy hegységeim- 
ket nyugaton szintetikusan miképen csoportosítsam. Kérdésekkel fordul- 
tam a mesterhez, aki viszont a Bau und Bild érdekében kívánt tőlem 
megtudakolni egyet-mást. Minthogy levélváltás útján nem lehetett elin- 
tézni a dolgot, SuEss E. 1900 február 2-ára — ép most van ennek 15 évi for- 
dulója — rajtam kívül magához hívta Cvisxic J. belgrádi, DIENER K. bécsi, 
UnHuiG V. prágai professzorokat; még fia Ferenc Eduard is résztvett az érte- 
kezleten. Az Alpok keleti végződéseinek viszonya a Kárpátokhoz és a horvát- 
országi hegységekhez a dunántúli és gráci medence altalajának elrejtett szer- 
