949 RÓZSA MIHÁLY 
a keménysó közvetlen hidrotermál átalakulás folytán keletkezhetett. Megfelelő 
összetételű karnallithalites kieseritréteg az anyafősótelep alsó részeiben több 
helyen volt kimutatható, amint erről a 14. sz. táblázatban összefoglalt elemzési 
adatok is tanuskodnak. 
Rendkívül megnehezíti a helyenként fennállott átmeneti kainitizáció biz- 
tos megállapítását az a körülmény, hogy az idősebb Zechstein-kálisótelepek hő- 
mérséklete nyomáshatások következtében jóformán mindenütt elérte a kemény- 
sóvá való átalakulás fokát s ezért az átmeneti állapotnak megfelelő kainitma- 
radványok nem mutathatók ki. Ahol pedig a keménysóban kainitet tényleg ta- 
láltam, ott a keménysó-telepek újabb bidrometamorfózisa forgott fenn (thanit). 
A besűrűsödés kémiai egyensúlyi viszonyainak feltételezett alakulásaiból, a só- 
rétegek kémiai összetételéből és a mikroszkópikus szerkezetből együttesen követ- 
keztetve, a keménysónak prim ár kainitből való képződését eddig csak a stass- 
furti anyatelep sylvintartalmú alsó kieserithalit zónájának egyes fonalaiban és 
a werravidéki bányák egyes alsó kieseritdús rétegeiben tételezem fel. 
VawxT Horr kisérletei alapján tudjuk, hogy a beforrasztott végű üvegecső- 
ben 167"59-1g hevített karnallit elbomlik, miközben szilárd káliumklorid válik ki, 
a megolvadt magnéziumkloridhidrát pedig 2594 változatlan karnallitmennyiség- 
gel sajtolás által távolítható el : 
KCI. MgCI,. 6H,O — 0-75KCI-3-( MgCl,. 0-"25KOL. 6H,O) 
A kisajtolt olvadékból kivált karnallittel e műveletet megismételve csak 
6-259/ karnallit maradt vissza. Az olvadáspont csökkentése által az átalakulás 
jóval tökéletesebb volt, de azért még ismételt kisajtolás után 15 közel 114594 kar- 
nallit maradt felbontatlanul. 
Mivel a keménysóval mechanikailag elegyített fősótól eltekintve, az át- 
alakult teleprészekben sehol sem találtam fel, még megközelítő arányban sem 
azokat a karnallitmennyiségeket, amelyek a fősótelepek feltételezett termo- 
átalakulása révén fennmaradhatnak, sőt a primár karnallit csak nyo- 
mokban fordult elő, a termoátalakulásnak a mechanikailag és kémiailag 
kötött víz felszabadulása következtében lúgeirkulációval kellett kapcsolatosnak 
lennie. Tekintetbe veendő az a körülmény is, hogy több helyen a fősó- és kemény- 
sórétegek egymás felett váltakozva is előfordulnak, ami csak a cirkuláló lúgok 
nyomásegyensúlyi viszonyainak alakulásaival magyarázható meg. Másrészt azo- 
kon a kisebb nyomású helyeken, ahol a karnallit termál átalakulása alkalmával 
kisajtolt magnéziumkloridhidrát eltávozott, a cirkuláló lúg ís utat talált. Mind- 
ezeket figyelembe véve a karnallitnek váltakozó lúgmennyiségekkel kapcsolatos 
olvadási görbéjéhez jutunk, ami nem más, mint a karnallitklórkáliamelegy 
oldhatósági görbéje s így a karnallit kezdődő termál elbomlása a legtöbb helyen 
hidrotermál folyamatba ment át. 
VAN" Tr HorrF adatai szerint a kainitnek sylvinné és kieseritté való végleges 
elbomlásával a Zechstein-sók fennforgó hidrotermál átalakulásainak határa 839- 
nál már beállott. Megfigyeléseimet és vizsgálataimat vax"r HorF ezen adataival 
egybevetve, a Zechstein-sótelepekben magasabb hőmérsékleteknél végbement 
kémiai átalakulásoknak zömét tényleg e 837 alatt is beálló hidrotermál folyama- 
