268 TÁRSULATI ÜGYEK. 
1. KoRMos TIVADAR dr.4£A kőszáli kecske és a zerge a 
magyarországi pleisztocénbem c. előadásában az újabb hazai 
Ibex- és Rupicapra-leleteket ismertette, melyek révén a kőszáli kecske immár hét, 
a zerge pedig tizennégy lelőhelyről ismeretes. Előbbinek a maradványai a Szeleta- 
barlangból, a pilisszántói Orosdy kőfülkéből, a körösbarlangi Igric-barlangból 
és a Szegyestyeli-barlangból, a Hideg-Szamos völgyéből Kolozsvár mellett, továbbá 
a Herkulesfrüdő melletti Zoltán-barlangból és a Bohuj-barlangból Anina környé- 
kén kerültek ki; míg a zerge pleisztocénkori nyomait a borsodi Bükkhegység 
hat barlangja, a Pilishegység három barlangja, a detrekőszentmiklósi Pálffy- 
barlang, Győr vidéke, Óruzsin, a Hideg-Szamos-völgye és a herkulesfürdői Zoltán- 
barlang szolgáltatták. Úgy a zerge, mint a hazánkból már teljesen kiveszett 
kőszáli kecske sokkal nagyobb területen és jóval alacsonyabb régiókban volt a 
pleisztocénben elterjedve. 
Az előadáshoz szót kér KocH ANTAL dr. tiszteleti tag. Annak idején a havasi 
kecskének sok csontját találta, azonban ezen csontokat csak a kihalt állatfajok 
csontjaival hasonlította össze, főkép a bécsi udvari muzeum fosszilis példányai. 
nyomán. A csontokat ennek alapján Capra Ibex Carpathorum néven nevezte. 
2. VITÁLIS IsTvÁN dr. selmecbányai főiskolai tanár, rendes tag Half o 2- 
tanulmány o k című szabad előadásában a következőket mondja : 
A mátraszőóllósi fosszilis halfogak meghatározása során kitűnt, hogy egyes 
paleontológusoknak azzal a fölfogásával: ahány fogalak, annyi faj, 
csak a képzelet országa népesül be olyan fajokkal, amelyek közül 5—10-nek az 
izolált fogai egy és ugyanazon halfaj fogazatában foglalhatnak helyet a valóság- 
ban, a rokon recens-fajokra való tekintettel. 
Az előadó recens cápa, rája és csontos halak állkapcsain mutatta be a 
fogsorok főtípusait s az egyes fogaknak az állkapocsban elfoglalt 
helyzete szerint elfoglalt alakjait. Különösen a cápák fogsorait és helyzeti fog- 
alakjait ismertette részletesen. 
A cápáknak működő éstartalék fogsoraik vannak. Ha a működő 
fogsorok fogai szélesek: három s z ö g-alakúak (pl. Carcharias verus, Carcharodon 
hondeletu, (raleocerdo arcticus), a tartaléksorok fogai teljesen visszafordulnak, 
mint a csukott zsebkés pengéje; ha ellenben az első s legkülső fogsor keskeny : 
t üs k e-alakú fogakból áll, a belsőbb fogsorok fokozatosan felemelkednek. mintegy 
készenléti állapotban vannak (pi. Lamna cormubica.) A fogsorokban a fogak 
külső oldalalapos, a bels ő domború, félk ú pos: a széle fűrészelt vagy 
éles: a fogkorona egységes, vagy fő és mellékkúpokból áll. A fogak mellfelől a 
szájzug felé fokozatosan alacsonyodnak, a fogkorona (mely mellfelől 
bilateralis) , aszimmetrikussá lesz, minthogy a hegye a szájzug felé görbül, a bázisa 
kiszélesedik ; a szájzugban a fogak koronája elcsökevényesedik : ily módon egy és 
ugyanazon állkapocsban is erőseneltérő alakúak a mellső (viszonylag 
karcsú), az oldalsó (viszonylag zömök) s a hátulsó (csökevényes) fogak. 
Különleges apró fogak: a va rra t-fogak, az állkapcsok elülső részén, a varrat- 
ban és a h é z a g-fogak, a mellső és az oldalsó fogak között. 
Az előadó e szerint a cápáknál ötféle helyzeti fogalakot különböztet meg 
s a jelzésre a következő mesterszavakat ajánlja: 1. varrat (symphysis) fogak, 
