15 



Obe pupne šnpline {Nabelhöhlen) komuniciraju na plasmatskom 

 mostu medju sobom i tvore zajedno šupljinu elipsoidealnoga 

 nacrta. Na uzdužnih stranicah stojala je ova šupljina u savezu .«a 

 vanjštinom sa dvie uzdužne rezotine, koje su nastale uzdržajem 

 ljuštura. Ovi otvori začepljuju se kamenčići, oklopi diatomeja i 

 drugim detrilusom koji mogu pseudopodije zahvatili. Kupovi de- 

 tritusa s obe strane rabe ujedno za podlogu i temelj uzdignutih 

 Ijušturnili rubova, tako da i onda kad prestane natega plasmatskog 

 mosta ove ljušture i dalje ostaju u svom položaju. Dok se sve 

 to sbiva, postajao je plasmatski most sve debljim, trošeći oba 

 meka tjelesa. Na koncu izteče ciela plasma iz komora obiju lju- 

 štura, pak se sjedini u skupinu u zajedničkoj odasvud zatvorenoj 

 šupljini. Sve se ovo dogadja kadkad već u jedan sat. Kadkada 

 pako traje laj proces i 2 do 4 sata. Iza njekoliko vremena razpada 

 se ona zajednička plasmatska skupina u brojne komade, koji se 

 na jednaki način kao što one nekopulirane životinje razvijaju u 

 okućene embrije, te izbacivši detritus izlaze iz svojega legla. 



Na sličan način kao dva individua može se i više patelina 

 sjediniti u razplod. 



U svih slučajevili bile su životinje na početku sa jednom 

 jezgrom, a umnožile se tek jezgre posile sjedinjenja sa plazmom, 

 ali nigdje nije opazio Schau di nn za kopulacije ni da bi trag 

 slievanja jezgara. Zato misli, da je kopulacija pateline jedno- 

 stavna plastogamija. 



Mladi individui mogu ili odmah s početka biti posve nalik 

 na majku, ili se pako od ove dosta razlikuju, pak nam tako po- 

 daju mladenačke , oblike, koje su prijašnji prirodoslovci često 

 uzeli za posve nove vrsti. Tako je n, pr. d'Orbigny pobr- 

 kao mnoge vrsti, te ih i razstavio jer se razlikuju u mladosti 

 od svojih starijih oblika. Ova činjenica jest još i danas raz- 

 logom mnogoj potežkoći u opredieljivanju foraminifera, a tih je 

 više. Tako ima vrlo često odlika u obliku, poredbi i veličini 

 komora i to u jedne te iste vrsti, tako, da nije čudo, kako veli 

 Schult ze, da se je tako malo zoologa našlo, koji bi se bavili 

 ovim dielom zoologije. 



„Das Studium der Rhizopodenschalen ist mit schwierigen 

 und zeitraubenden Arbeiten verbunden. Ausschlieslich durch mi- 

 kroskopische Untersuchung der meist mit blossem Auge kaum 

 erkennbaren kleinen Kalkgehäuse, können Form und Anordnung 



