Povjestni pregled. 



Kako je veličina gdjekojih foraminifera prilična, a mnogih 

 množina silna, bilo bi čudo, da jih niesu voć za rana opazili 

 učenjaci. Naročito su numuliti pobudili već u starom vieku na 

 sebe pozornost. Tako govore već Strabon i Herodot o onih 

 u Egiptu i maloj Aziji. Nummulltes planidata imade do G cmt. 

 u promjeru, pak je već i ta veličina bila posve lako navukla 

 pozornost naravoslovaca na te živinice. Uza sve to trebalo 

 je, da proteče mnogo i mnogo vremena, dok su se učenjaci stali 

 ozbiljnije, da bave iztraživanjem foraminifera. Uzprkos onoj sili 

 i množini ovakovih stvorova, koji se na zemlji nalaze, nije sve 

 do druge polovine prošloga vieka nitko ni pomislio na to, da 

 pobliže promatra i proučava foraminifere. 



Prvi put su kućice našli kod Riminia, poslie u piesku 

 svih mora. Beccar i ih je našao 1731. fosilne kod Bologne, 

 te ih je i prvi opisao ^ Već godinu za tim izdade J. Breyn 

 svoju : Dissertalo physica de Polythalamiis, nova Testaceorum 

 classe. Gedani 1732. Tako je dakle trebalo da dodje 18. sto- 

 ljeće, pak da smetne koprenu sa ovih zanimivih bića. U koliko je 

 to s jedne strane i čudno s druge strane valja se sjetiti, da su 

 foraminifere, kako već rekoh, većinom mikroskopski sitne živi- 

 nice. Dokle dakle nije bilo sitnozora, nije se ni moglo pomišljati 

 na ozbiljniji rad oko foraminiferah. 



Što više trebalo je, da istom dodje 19. viek, u kom se je 

 za pravo utemeljio ovaj zanimivi studij. Može se naime punim 

 pravom reći, sa glasovitim d' O r b i g n y-e m, da je sve do konca 



^ Becca rius: De Bononiensi arena quadam (Commen tarli de Bonon 

 Scient. et Art. Inst. Bononiae Vol. I. 1731. p. 68). 



