4) Cornu Hanimonis Littoris Ariininensis. Quartum itd. (Tav 

 I. fig 4. LMN \mg. 13). To je Gristellaria cassis d' Orbigny. 



5) Cornu Hainmonis Lit. Arim. erectiim minus vulgare 

 laevissimum, siliquam Radiculae perlectissime referens. Rimini. 

 (Tav. I. fig. 5. ABC pag. 14). To je Nođosaria racUcula Linné. 



6) Cornu Hammonis Lit. Arim. erectum, vulgare, striatum 

 siliquam Raphanistri perfectissime referens. Rimini. (Tav L tig 6. 

 DEFGH pag 15). To je Nođosaria raphanus Linné. 



7) Cornu Hammonis Lit. Arim. erectum, depressutn, stri- 

 atum, vaginulam gladii referens. Rimini (Tav 1. fig 7. GHIL pag 

 16. 82 j. To je Vag mulina legimien Linné. 



8) Cornu Hammonis Lit. Ariminensis erectum globosius. 

 (Tav. II. fig III. DEE pag 16). Rimini. To je Nođosaria lacvi- 

 gata d'Orb. 



9) Operculum minimum Lit. ariminensis durissimum de- 

 pressum, Cornu Hammonis quodammodo referens. Rimini (Tav 

 III. fig 1. ABC pag. 18). To je Operculina complanata Defr. 



10) Conchula minima Litoris Ariminensis arcte in se con- 

 torta, albissima, laevissimaque, extrinsecus Concham Veneream 

 referens (Tav ìì fìg 1. ABC pag 19). Riinini. To je Mlliolina 

 semimdmn Lin. 



11) Corpora rotunda minima vulgatissima Lit. Ariminenssis. 

 An Echini cjuoddam genus (Tav II fìg 4. DEF pag 19). Ritnini. 

 To je Orbuliua universa d' Orb. 



12) Conchula minima Lit. Ariminensis altera parte albis- 

 sima semen Milii perfectissime referens. Rimini (Tav II. 'iig 6. 

 GHI pag 23). To je BilocìiUna buUoides d' Orb. 



Drugo je izdanje ovoga djela izašlo 21. godinu posile pr- 

 voga izdanja, dakle g. 1760 i to sa dvostrukim dodatkom, po- 

 množano sa njekoliko pločica. U to je doba bio Plancus pro- 

 fesorom sveućilištnim u Sieni, ali svoje djelo izdao je u Rimu. 



G. 1742. izašlo je djelo : Index Testarum, Conchyliorum quae 

 adservantur in museo Nie. Gualtieri et methodice distributae 

 exhibentur Florentiae 1742 fol. Pisac toga djela bio je Nikola 

 Gualtieri konhiolog r. 1688 umro kao tjelesni liečnik velikoga 

 vojvode toskanskoga u Fiorenci 1744. dakle dvie godine posile 

 no što je izašlo ovo djelo. Fichtel i Moli govoreći o njegovom 

 djelu bez sumnje su odviš strogi, kad vele o njemu, Le der mili- 

 le r-u Martin i-u, da se ne mogu uračunati u napredne iztraži- 



