82 



njaju, dočim se kučića čas skraćuje, čas produljuje, a u potonjem 

 slučaju naprama gore i zašiljujo. Kliotke se sad više uzbočuju, 

 sada opet postaju plosnatije, pak su odieljene plitkimi suturami. 

 Na takav način možemo lahko dozi viti čitav red prelaza, koji 

 imadc sjedne strane Pohjmorphhia iiroblema d'Orbigny, as 

 druge strane P. austriaca d'Orbigny. To i jest bilo razlogom 

 zaÈ>to se je već Reu ss našao prinukanim, da te dvie vrsti d'Or- 

 bigny-eve spoji u jedno. Prvi put je to zahtjevao Reuss. 

 Ovomu zabtjevu Reussov-u pridružio se je poslie i Brady, 

 pak i drugi noviji iztraživači, a to tiem više, što su tipički oblici 

 mnogo redji od raznovrstnili prelaznih oblika. 



Hab. „I od ove vrste našlo se je jedan jedini primjerak u 

 pijesku iz kanala od Spalmadora" (Brus.). 



Polymorphina conjinunis d'Orbigny. 



1 8^G. Polymorphina (Gut.) communis d'Orbigny. Ann. Scient. Nat. 



VII, p. 266, T. 12, f. 1—4. 



Modele No. 62. 

 1846. Guttulina communis d'Orb. Foram. foss. Vien. p. 



224, T. 13, f. 6—8. 

 1 846. „ irregularis d'Orb. 1. c. p. 226, T. 1 3, f. 9, 10. 



1865. „ fissurata Stäche. Novara, p. 263, T. 24, 



f. 10. 

 1865. „ obliquata Stäche. 1. c. p, 264, T, 24, f. 11. 



1870. Polymorphina semiplana Reuss. Sitzungsberichte d. k. 



Akad. d. Wiss. Wien LXII, p. 488. 

 1884. „ communis Brady. Challenger, p. 568, T. 



72, f. lU. 

 Mladi oblici iinadu jako zašiljen kljun. Ta vrst imade prc- 

 lazne oblike do P. problema. 



Hab. „Svakako je redja vrsta, budući da smo našli samo 

 jedan primjerak kod Otoka, jedan iz Spljeta, a četiri iz konala 

 od Spalmadora" (Brus.). 



Polymorphina ol)loiifj:a d' Orbigny. 



1846. Polymorphina oblonga d'Orb. For. ibss. Vien. p. 232, 



T. 12, r. 29-31. 



1855. „ uvaeformis Reuss. Zeitschrift deutsch, geol. 



Gesell. VII, p. 2S9, C. 5. 



