3 153 



dublje, eto ti napokon na očigled sjajnih dokaza najstarije izo- 

 braženosti ove naše zemlje, naijne prvih njezinih nasoljenika Ilira, 

 Liburna, unuka starih Pelazga. najdrevnijih zastupnika evropske 

 prosvjete". 



Kad je tako bilo u staro doba, koliko je više vrijedna i za- 

 nimljiva svakomu Hrvatu Dalmacija u srednjem vijeku, kad je 

 tamo iza dolaska Hrvata na jug procvalo samosvojno hrvatsko 

 kraljevstvo. Svako mjesto, svaki kamen u Dalmaciji sjeća Hrvata 

 stare slave. Doista, svaki bi svjesni Hrvat morao težiti zatim, da obiđe 

 barem jedanput u svom životu Dalmaciju. Talijan kličući, „vedi 

 Napoli e poi mori" ima pred oèima samo krasote prirode i oko- 

 liša napuljskoga ; Dalmacija pak uza svoje prirodne krasote do- 

 zivlje Hrvatu u pamet slavnu prošlost, doba narodne samosvoj- 

 nosti. Ja naslućujem, da nije daleko vrijeme, kad bude u istinu 

 svake godine na stotine Hrvata iz Hrvatske i Slavonije hodo- 

 častilo u Meku hrvatske slave — kršnu Dalmaciju. 



Po odredbi visoke kr. zemaljske vlade sudjelovali su pri 

 prvom naučnom putovanju pod vodstvom sveučilišnoga profesora 

 S. Brusine dr. M. Kišpatić sveučilišni profesor, te profesori sred- 

 njih škola dr. I. Hoić, V. pl. Hržić, J. Beyer, dr. A. Langhoffer 

 i N. Damin. Zemaljska je vlada izletnicima označila naše more, 

 navlastito pak dalmatinsku obalu kao područje naučnoga istra- 

 živanja. Prema visokom nalogu i pošto su primili izletnici usmene 

 upute od presvijetloga gospodina predstojnika za bogoštovlje i 

 nastavu dra. Izidora Kršnjavoga, sastadoše se dne 17. srpnja u 

 Kraljevici. Tu su još isti dan u krupnim crtama izradili osnovu 

 za put, preduzevši da posjete i ispitaju osobito onake krajeve, 

 koji su doslije manje istraženi ih gotovo nepoznati kao na pr. 

 tako zvano Prokljansko jezero. Boka kotorska, Tajerska luka 

 s obližnjim jezerom itd. Tom su zgodom odmah pisca ovih re- 

 daka izabrali izvjestiteljem prvoga naučnoga putovanja. Ja sam 

 se smatrao osobito odlikovanim ovim povjerenjem. Znao sam da- 

 kako, da to nije lak posao. Ovakav historijsko-geografski putopis 

 treba rek bi da duševno prodre proputovane prijedjele. Nije do- 

 voljno, da opišeš, što si svojim tjelesnim očima vidio, nego treba 

 da motriš sve oko sebe duševnim očima i zaodjeneš svoje pri- 

 povijedanje kulturno-povjesničkim refleksijama. Budući pak da je 



