156 6 



tršc'anskoga. te je najsigurnijim utočištem brodova na jadranskome 

 moru. Zalivom su se nanizala u primorju nebrojena mjesta, među 

 kojima se osobito ističu: Rijeka, kraljica zaliva. zatim Volosko, 

 glasovita Opatija, Ika, Lovrana itd. Ova je naša .Riviera" u 

 istinu vanredno pitoma i neobično prijatna, da se je ne možeš 

 dosta nagledati. Nad cijelim zalivom rek bi da gospoduje „istarska 

 straža", ponosna Učka, ispinjući se do 1400 m. visine. Margita 

 skrene k jugozapadu. Prema našoj osnovi plovljasmo kraj školjića 

 sv. Marka, oko Krka na Mala vrata, koja teku među Cresom i 

 Krkom. Kolike li razlike između oba ova otoka! Dok je Cres po- 

 najviše kamenit i gol, pristranci su gorski na Krku većinom lijepo 

 zeleni. Krk je najveći (4:28n km.) i najnapučeniji (oko 19.000 

 žitelja) otok kvarnerski. Ma da su mu obale nepravilne, jer tvore 

 mnogo prostranib zaliva i draga, ipak je donekle trougla oblika. 

 Otokom se izmjenjuju gore zarasle šumicama i doline sa nježnim 

 livadama. Osim nešto žita rodi otok vinom, maslinom i dudovima. 

 Osobita je sreća za otok, što ima dovoljno živih izvora, zdrave 

 i pitke vode, na čem stradaju većinom otoci i neka primorska 

 mjesta, koja smo na našem putu obišli. Navlastito muči dalma- 

 tinske otočane velika nestašica vode. 



Plovidba oko otoka Krka tekla je vrlo ugodno. Pa kako i 

 ne bi. Vrijeme je bilo divno ^ najprije kano da će „mareta", 

 a zatim „bonaca": more kao ulje. Na obali se svaki čas zabije- 

 lilo koje prijatno mjestance. Minusmo pitomi Omišalj sa isto- 

 imenim starim gradom, zatim Malhiskn. Sa konventa sv. Marije 

 pozdravljaju nas vrijedni ,crni fratri". Iza kratke plovidbe eto 

 nam na vidiku malenoga otočića Plavnika, na kojem, kao što 

 su nam pripovijedali, svjetionik neprestano gori, jer se ne bi is- 

 platilo, da ga svaki dan dolaze upaljivati. Nasuprot ovomu oto- 

 čiću, dakle na južno-zapadnoj strani otoka Krka smjestio se je 

 grad Krk u dnu lijepa zatona, koji je sa sviju strana okružen 

 vinogradima, maslinovim gajićima i lovorovim drvećem, a sve to 

 zarubljuju zelene šumice. Hrvatski su izletnici doživjeli u nedav- 

 noj prošlosti takih prizora u tom gradu, da se svaki Hrvat s pu- 

 nim pravom odl)ija od toga mjesta. Mi smo ipak ovamo skrenuli 

 i to s dva razloga. Jedno da se opskrbimo za put špiritom za 

 naše preparate, a drugo jer je želio maršal naše ekspedicije, da 

 se ovdje o})ita glede atlantske Jakovske pokrovače (Freien ina- 

 xlììiìin L.J. Po običaju gospodskih jahta usidrismo se pred lukom 



