lì 161 



darovnice našega najvećega kralja iz narodne dinastije. Razmi- 

 šljajući mnogo puta o našoj prošlosti dođoh do toga uvjerenja, 

 da rečena darovnica ili diplomatski spis od godine 1009. prika- 

 zuje najljepši momenat hrvatske povjesnice. Pa kako i ne bi! Petar 

 Krešimir u svojem kraljevskom gradu Ninu, okružen od velikaša 

 t. j. župana, knezova i banova svoga kraljevstva poklanja na 

 molbe velmoža čitavoga kraljevstva opatu sv. Krševana u Zadru 

 otok Maon blizu Paga. On se zove u toj darovnici po božjoj mi- 

 losti kralj Hrvatske i Dalmacije; on se ponosi, da mu je svemo- 

 gući Bog rasprostranio kraljevstvo na kopnu i na moru, a za 

 spomenuti otok kaže, da je smješten „u našem dalmatinskome 

 moru". U tim je riječima diplomatski na očigled Mletaka i Bizanta 

 pred cijelom Evropom proglašena po najvećem hrvatskom kralju 

 hegemonija Hrvatske na jadranskome moru. U opće iz te cijele 

 povelje proviruje odlučan i ponosan duh ; tuj govori Petar Kre- 

 šimir preko svoga kancelara kano vladalac svjestan svoje vla- 

 stite snage, svjestan, da sjedi na prijestolju djedova svojih. Prve 

 ure, što no smo ih sproveli na tlu posvećenom hrvatskom pro- 

 šlosti, zanijele su nas eto do najsjajnijih časova naše povjes- 

 nice. 



Prije nego legosmo na počinak, jedan od naših drugova pro- 

 matrajući pozorno mjesečevo lice uze dokazivati, da nam se mjesec 

 već unaprijed ruga, što smo se tobože tako smjelo povjerili moru, 

 .jer da ćemo pamtiti taj put. Siromah taj naš drug i kasnije za 

 najljepše noći i za najvedrijega dana neprestano je mislio na 

 uzrujano more, morsku bolest, brodolomlje i na druge nesreće 

 pomoraca. Neki su dapače od nas samo zato željeli da bude ne- 

 vrijeme, da vide, kako će se ponijeti taj na.jkuražniji naš suputnik, 

 kojemu je neprestano lebdjela pred očima ona grčkoga pjesnika : 

 „'0 firj TTSTtlsvKwg, oòóèv tooga-As xaxòv" to jest ko (morem) nije 

 plovio, nije vidio nesreće. Dakako da smo ga mirili svakom zgo- 

 dom dovikujući mu onu „da se gine na moru, kao što se gata na 

 kraju, bi se sjeme morsko bilo već odavna iskorijenilo". 



Sjutra rano, tek je svitao krasan dan, dođu k nama na 

 čamcu tri odlična Pažana noseći nam poput tri kralja darove 

 i to lijepe ribe, koje su u noći dali loviti za nas. Pomenuta 

 nas gospoda, ujedno pozvaše da pod njihovim vodstvom razgle- 

 damo ogromna slaništa s druge strano paškoga zali va. Do mosta 

 naime, koji vodi preko uskoga konala, što spaja oba dijela paškoga 



11 



