19 169 



vodom. S ovoga se trga uspesmo na „javni vrt", šetalište, sa ko- 

 jega je lijepi izgled na cijeli grad i na okolicu, navlastito pak 

 na nasuprotni otok Uljan, u^red kojega se uzdiže čunjasto brdo 

 sa ruševinama sredovječnoga kaštela sv. Mihajla. Prolazeći za- 

 darskim ulicama opazismo na mnogim kućama zastavice od crve- 

 noga ili zelenoga papira, a na njima brojeve 8 ili 10, 12. 14 i 16; 

 na nekim zastavicama nijesu bili napisani brojevi već tačke, po 8 

 njih 10 itd. Na pitanje naše, što znače ti brojevi i tačke, rekoše 

 nam, da na taj način označuju prodavaoci cijenu vinu, što ga toče. 

 One tačke mjesto brojeva vrijede za analfabete, koji ne poznaju 

 pisanih brojeva. Ti se čitatelju možda čudiš niskim cijenama vinu, 

 i ja sam se čudio, ali po malo sam lako shvatao tešku gospo- 

 darsku krizu, koja je snašla Dalmaciju poradi nesretne „klauzule". 

 Dalmacija je, kao što je poznato, sva rodna vinom ; dapače po- 

 sljednjih decenija mnogi je dalmatinski gospodar napustio kultura 

 raznih drugih plodina, te je pretvorio sve produktivno tlo u vino- 

 grad. I doista vinogradarstvo se je lijepo Dalmatincu isplaćalo, 

 jer se je po našoj monarkiji mnogo tražilo dalmatinsko vino; 

 navlastito je pak Francuz izvozio vrlo mnogo vina iz Dalmacije, 

 koje je zatim raspošiljao pod imenom „Bordeaux — vina" u 

 svijet, al je to trajalo samo desetak godina. U novije vrijeme pro- 

 mijenile su se prilike. Talijanska poradi svoje neprirodne politike 

 gospodarstveno tlačena od Francuske, uspjela je kano saveznica 

 naše države, te je na minimum obaljena uvoznina talijanskih vina 

 u našu monarkiju. Kako je Talijanska neobično rodna žarkim 

 vinom (na godinu do 35 mil. hl. a Austro-Ugarska do 10 mil. hl.) 

 poplavila je zbog dokinuća „klauzule" svojom robom našu mo- 

 narkiju, a vinogradar dalmatinski gleda začuđeno, kako mu vlada 

 i državno vijeće u Beču grob iskapa. Ne čudi se s toga čitatelju, 

 što smo na svom putu po Dalmaciji na pr. u Omišu, Dubrov- 

 niku i druguda naišli na Dalmatince, koji tvrde, da im nije Au- 

 strija bolja od Venecije. Nesretnu klauzulu drže oni strahovitijom 

 po Dalmaciju nego li samu filokseru. — Pošto smo se sladoledom 

 rashladili u prekrasnoj kavani u „Galle Larga", glavnoj ulici za- 

 darskoj, krenu jedan dio našega društva u obližnje Arbanase, 

 dok su drugi ostali u Zadru, da razgledaju znamenitu naravo- 

 slovnu zbirku pok. učitelja Novaka, u kojoj ima kamenja sa svih 

 krajeva lijepe Dalmacije, pak ptica i kukaca, — a što je osobito, 

 — ima tamo kukac, koji u moru žive. 



