23 173 



večera. Svijetle knegiiije bijahu tii jedna prijaznija od druge, 

 tako da se rastapasmo od milinja. Razgovor je tekao hrvatski, a 

 kako da ti srce ne phva od radosti, kad ti kneginja na pitanje 

 kohko imade djece veselo odvraća hrvatski: „tri muškića". Jedan 

 od naših drugova bio je tako blažen, da je i protiv svake etikete 

 u kneževskim krugovima ustao i srdačnim riječima dao oduška 

 našemu oduševljenju u krugu tako odlične porodice. Njegove su 

 riječi bile primljene s velikim zadovoljstvom od cijeloga društva. 

 Da, ovakovo plemstvo ne samo po imenu već i po srcu pravo 

 je plemstvo. Ovakovo se plemstvo osjeća, kao što je već Mon- 

 taigne rekao, kraljem usred svoga naroda, koji ga rek bi na 

 rukama nosi. Sretni žitelji sv. Filipa i Jakova, koji imadu u 

 svojoj sredini tako plemenitu kneževsku obitelj ! 



Kad se u noć na čamcima vraćasmo na naš brod opazismo, 

 da su i naši mornari lijepi čas doživjeli u sv. Filipu i Jakovu, 

 gdje stoji litar izvrsna „dalmatinca" 11 novčića. Samo naš 

 „noštrom" ozbiljno šeće po lađi čekajuć, dok joj se vrate sta- 

 nari na počinak. 



Sjutradan prema dogovoru izvezosmo se u četiri kočije do 

 Vranskoga jezera. Put je onamo kamenit s početka uz mjesto 

 zarastao samim maslinicima. Mladi knez Uberto, s kojim sam u 

 kočiji bio, pripovijedao mi je, kako je za strahovite zime g. 1812. 

 poznate iz vojne Napoleonove na Rusiju, studen uništila sve ma- 

 sline u onom kraju. Popevši se na ravninu, kojom se proteže 

 k sjeveru Blato a k jugu Vransko jezero, izađosmo iz kočije, da 

 razgledamo kamenje, koje je ostatak od raznih znamenitih gra- 

 đevina, kojih je u starije doba ovuda više bilo. Vozeći se dalje 

 ukaza nam se uz desnu ruku Vransko jezero u duljini kakovih 

 12 do 15 km. Popriječna je dubljina 6*3 m. a u svem zaprema 

 oko 34n km. Ime Vrana, koje Hrvati još komu jezeru nadje- 

 nuše, odnosi se tobože na vranu boju njegove vode. Ovo je jezero 

 ponešto slano, te je bez sumnje u savezu s obližnjim morem, 

 od kojega je udaljeno 3-7 km. Neki tvrde, da se na jezeru gdje- 

 kada opaža osjeka i plima. Naš je put tekao između jezera i 

 Blata, što smo jasno osjećali po grozničavom vonju tamošnjega 

 vazduha. Odsjeđosmo u hanu Borellija, gdje smo imali prilike 

 vidjeti u zidovima tragove turskoj gradnji, a u bašči nas izne- 

 nadio bezbroj kornjača. Odavle krenusmo pješke do ogromnih 

 podrtina grada Vrane, gdje je bilo glasovito sijelo hrvatskih Božjaka 



