1 78 §8 



povima. Strašno to neprekidno mumljanje i tutnjanje uzdrmava 

 te i potrosava. Sto si bliži slapovima, to se sve više množe na 

 površini milijuni bijelih mjeliurćića, a zatim se ukazuje široki i 

 svijetli slap, koji ti se bijeli iza silnih oblačina, što no se na 

 podnožju njegovu u vis dižu. Oko ti može samo na nekoliko tre- 

 nutaka podnositi ovaj sjaj, a zatim se odvraća od njega, da ga 

 za čas opet gleda i s njim se naslađuje. Divna li prizora! Ta to 

 je komadić raja zemaljskoga, koji je dobrota božja postavila u 

 tu kamenu pustoš! Sada sam se na svoje oči uvjerio, kako je 

 prije 20 godina istinito opisao Š. Milinović veličanstveni Skra- 

 dinski buk. Ako ga svega, piše on, mahom očima shvatiš, eto ti 

 strašne, bučne i jaučne oluje, valjajuće se i bukljajuće kao gusta 

 dimeća pušanica, pjeneći se grad, laptajući prebijeli snijeg kotu- 

 rajuće se velike grude ili usovi. Vidiš na stotine vrijućih gogolja, 

 zavijajućih vrtloga, bučećih kolovrata prelijevaj ućih se i kao ina- 

 tećih se manjih i većih slapova, romonećih vrelašca, ricucili po- 

 toka, sačinjavaj ućih širokih, prebijelih i sučućih se platna naki- 

 ćenih svakovrsnim bojama rakne i širita, koji, rek bi, eto rastežu 

 se, razmataju bez kraja i konca. Paziš na hiljade proziračnih, 

 šarolikih međusobno isprepletenih, na sve strane ispreginjanih i 

 nagnutih duga. Neke uzdižu se kao kitne trepetljike, druge spu- 

 štaju se i prosiplju niz busja i kuke kao djevojački prami ; a 

 neke opet ogrljuju čvrste hridine ili kakvo brestovo zeleno stablo, 

 predočivajući kroz te pjeneće se i proziračne grane najljepše boje 

 od svijeta. 



U istinu Skradinski biik dažd je obilni rumenkasta dragulja, 

 koji ti samo u oči skače, kad mu se približiš, — on je drago 

 kamenje, koje se svjetluckajući raspada, drobi i praši — gri- 

 mizni je to sjaj, koga nezajažljivi i nezaprečljivi sunovrati i 

 vrtlozi na resulje razbacivaju i raskidavaju. Sada, gdje je sunce 

 u Skradinski buk uprlo svojim žarkim zrakama i prosipalo ih po 

 toj kipećoj i u ponore prekipljujućoj pjeni, bijasmo svjedoci div- 

 noga zablištujućega prizora. Pred našim se očima mijenjao 

 dažd biserni, srebrnkasti, zlatkasti i rumenkasli, stvarajući na 

 stotine po manjih i po većih bijeloprašnih i raznobojadisanih 

 vihorića, koji se raspadahu na resulje i na struke, uvijek nove 

 načine, nove prizore izvodeći. Rekao bi, bijele su to ovce i mladi 

 janjci u popasak istjerani, ter prskajući kroz grmlje proskaki- 

 vaju; ili jata navijajućih se golubova, kada bježe pred jasLrebo- 



