35 185 



brojilo među ono dvanaest hrvatskih i)lemena, koja su od davnih 

 vremena obnašala rast župana izbornika te birali hrvatske kra- 

 ljeve. Isto se i)leme brojilo i među ono šest plemena, iz kojih 

 su se birali banovi i kraljevi. (I. Kukuljević: Jura Regni Croa- 

 tiae I. p. 188). Pleme Šnbića nalazimo s prva samo u Dalma- 

 ciji, ah kasnije se je razgranilo i prešlo u Hrvatsku kao Šubići 

 Pezanski, Šubići Zrinjski, Ugrinići itd. Kako se spominju Šubići 

 najprije u Bribiru, to je vjerojatno, da oni župnni bribirski, koji 

 se spominju u listinama još za kraljeva za narodne dinastije, 

 pripadaju ovomu plemenu. Pošto su u svom gradu Bribiru bili 

 blizu Šibenika, nalazimo ih gotovo suvremeno kad i u Spljetu. 

 i svakako prije nego u Trogiru, Omi.šu, Klisu i drugdje kao kne- 

 zove ili načelnike šibeničke. Šubići su (po svjedočanstvu Lucius 

 Mem. 35, 69, 71, 92, 118 itd. zatim Hist. Dalm. L. IV. Cap. 

 VIII; Fari III. 256—7, VI. 337—8. Fejer III, 1 p. 402 zatim 

 Kukuljević Zrin grad i njegovi gospodari sa rodoslovljem župana 

 i knezova Bribirskih i Zrinskih Zagreb 1883. p. 26; itd.) gotovo 

 neprekidno kroz XIII. i XIV. vijek načelnikovali ili knezovali u 

 Šibeniku, dakle obnašali prve građanske časti. Kao takovi imali 

 su bez sumnje i svoj grb u tom gradu i nije nevjerojatno, da je 

 onaj isti grb, što je na kući Rossinijevih malodobnika, mogao 

 dati izraditi i uzidati bilo na vlastitoj kući, bilo na kneževoj ih 

 načelnikovoj jedan od onih Šubića, koji su prvi upravljali gradom. 

 Naš slavni arheolog /. Bnlié, s kojim ćemo se pobliže upoznati 

 u Spljetu, u posebnom izvatku iz BuUetino di Archeologia e 

 Storia dalmata 1894. str. 85 do 90. odlučno tvrdi, da je grb 

 uzidan nad vratima Rossinijeve kuće pravi stari cjeloviti Šubićev 

 grb, a svi drugi grbovi roda Šubića da potječu iz kasnijega doba, 

 te da su ogranci onoga grba kao što su i njihovi vlasnici bili 

 ogranci stare Šubićeve porodice. 



Kao što smo gore spomenuli, Rotschild je odlučio taj za- 

 nimljivi grb kupiti i prenijeti ga i uzidati u neki zaselak svoj 

 blizu Beča. Kad je u to grb bio već za visoku svotu pogođen 

 i sve pripravljeno, kako da se digne i prenese na parobrod, 

 preleti o tom Šibenikom vijest, koja se je vrlo neugodno dojmila 

 građanstva, te se požuriše razne oblasti i činbenici, da ulože svoj 

 veto protiv te prodaje. U prvi se čini mah, da je doduše c. i 

 kr. dalmatinsko namjcsništvo — i nesluteći koliko bi ogorčilo i 

 uzrujalo šibeničko građanstvo, kad bi iz njegova kruga bio 



