39 189 



bivamo i gotovo ne vjerujemo, da smo na hrvatskom tlu ! Doista 

 maleni će mi Trogir sa svojim umjetničkim bogatstvom za uvijek 

 ostati u pameti. S veseljem sam uhvatio u onoj zanimljivoj i 

 umjetninama bogatoj sakristiji pero, da upišem svoje ime u 

 spomen knjigu, koja nam svojim sadržajem svjedoči, kako su već 

 mnogi prijatelji umjetnosti pohodili trogirskoga sv. Lovrinca. 



Izađosmo iz grada Kopnenim vratima, nad kojima je za 

 čudo izrastao iz suhoga kamena star ali malen čempres, koji drže 

 Trogirani kao neku vrst paladija za svoj grad. Pred nama je 

 prijatna i rodna okolica trogirska. Ovdje naime kod Trogira po- 

 činju plodniji slojevi eocenske formacije, koja prati za tim obalu 

 daleko k jugu i na kojoj vino i ulje obilato rodi. Sudeći po izo- 

 kolnoj flori podneblje je trogirsko vanredno blago. Unišavši opet 

 u grad, rashladismo se u kavani limunadom i bevandom. U to 

 se već pročulo gradom, tko smo i što smo, pa nam donijeli u 

 kavanu na ogled zmije u bocama. 



Vraćajući se do naših čamaca uvjerismo se da ima u Tro- 

 giru mnogo smisla za to, da se spasu starine, jer se više toga 

 dograđuje i baš u lijepom stilu. I na nezadovoljni elemenat na- 

 mjerismo se u Trogiru. Tamošnje mesare stjerali sve na kap i 

 izgradih im ugledne mesnice, ali ovi mrmljaju i prigovaraju, jer 

 im je prije bolje bilo, dok su bili rastreseni po gradu. Doista, 

 nema novotarije, ma bila ona kako opravdana, da ne bi imala 

 svojih protivnika. Tako je i s trogirskim mesarima. 



Opraštajući se sa Trogirom morao bi još koju spomenuti 

 njegovoj prošlosti tim većma, što je taj grad rodio slavnoga 

 Ivana Lučića, koji je prvi napisao povjesnicu hrvatsku („Joannis 

 Lucii de regno Dalmatiae i Clroatiao libri sex." U Amsterdamu 

 god. IGGG), djelo, koje je, kao što reče dr. Račkl (Rad jugosl. 

 akad. XLIX. Zagreb 187U.) još i danas temeljem izučavanju hr- 

 vatske prošlosti. Dakako, budući da pišem samo putopis, ne mogu 

 se zadržati podulje kod burne povjesnice toga grada, već ću samo 

 dvije tri spomenuti. Trogir je zasnovan još prije Krista kao grčka 

 naseobina. Za narodne dinastije spadao je Trogir u čislo ono ne- 

 koliko gradova i otoka, štono su se zvali latinska, romanska ili 

 bizantska Daltnacija, ali su uza to ipak opetovano spadali pod 

 kraljevstvo Hrvatsko. Za provale Mongola ponio se je Trogii- pod 

 Šubićima vanredno hrabro braneći Belu IV. ugarsko-hrvatskoga 

 kralja. I danas se još nedaleko otoka Ciova uzdiže iz mora ma- 



