43 193 



kaštelanskim zalivom. Na južnoj strani grada otvora se luka, 

 duga 1200 m. a široka 750 m., koju s juga brani od valova gat, 

 sagrađen god, 1882. dug 478 m. Grad se prostire u obliku polu- 

 mjeseca, a sastoji se od šest prijedjela. Pravi grad se dijeli u Slari- 

 grad u opsegu Dioklecijanove palače i u Novigrad na zapadu 

 staromu. Četiri predgrađa prostiru se sa kopnene strane: Veliki 

 Varoš, Dobri, Manuš i Lučac. Spljet je najveći grad u Dalma- 

 ciji, te broji oko 16.000 stanovnika. Po jeziku i narodnosti sta- 

 novnici su Hrvati, samo 1964 žitelja služe se jezikom talijanskim; 

 po vjeri svi su katolici, osim 101 mojsijevca i 3 pravoslavne obi- 

 telji. Već prva šetnja po gradu uvjerila nas je. da ćemo u dva 

 dana tek površno proći najglavnije znamenitosti Spljeta i nje- 

 gove okolice. 



Drugi dan smo u pratnji spljetskih uglednika razgledavali 

 znamenitosti spljetske; razumijeva se, da smo najviše pomnj e po- 

 svetili palači cara Dioklecijana. Imali smo kao za tu palaču, tako 

 i za arheologijski muzej i za Solin neumornoga vođu i osebuj- 

 noga tumača u osobi presvj. i veleučenoga mons. Fr. Bulica, rav- 

 natelja gimnazije i arheologijskoga muzeja u Spljetu. Tako zane- 

 sena učenjaka za svoju struku nijesam vidio u svom vijeku. Od 

 prvoga časa, što se sastadosmo s njime, pa do rastanka svaka 

 je njegova išla za tim, da u nas prelije sve svoje znanje i po- 

 znavanje Spljeta i okoliša njegova Dìì, to je mnijenje dobio svaki 

 o mons. Buliću, koji je ikada u životu tako sretan bio, da se je 

 sastao s tim učenim arheologom. Pun udivljenja stojim i danas 

 pred njegovom ličnošću zahvaljujući mu sa dubokim počitanjem 

 na osobitoj sklonosti, što je napose pokazao prema meni u Spljetu 

 i Solinu. — Oprosti strpljivi čitatelju, budem h se možda podulje 

 zadržao u Spljetu; činim to za to, što mi je vođom bio najvje- 

 štiji tumač za Spljet, koji nam je najprije na planovima a zatim 

 u naravi sve starine tako živo tumačio, kao da je sa Diokleci- 

 janom živio u njegovu Ij etniku a sa kršćanima solinskim gradio 

 tamošnju crkvu. Počnimo sa Dioklecijanovom palačom. Ova pa- 

 lača - Ijetnik ne bijaše jedna jedita zgrada već čitava varoš. 

 Osim samoga dvora careva i zgrada za njegove činovnike, dvor- 

 janike i tjelesnu stražu, bijaše tu hram, kupalište, circus, kaza- 

 lište, mauzolej, dakle čitava rpa zgrada i kuća. Bijaše ta palača, 

 kako se i danas još vidi, upravo sjajna zgrada u pravom smislu 

 riječi. S toga piše car Konstantin Porßrogeneta, da je ta palača 



13 



