53 203 



kako su se redom nanizala: Stivanj (S. Giovanni). Supetar (S. 

 Pietro), Postire i Pučišće. — S lijeva pratilo nas je primorje, 

 koje je između Spljeta i Makarske, kamo plovismo, sumorno i 

 pusto. Po koji maslinik, pred raštrkanim stanovima visoki čempres, 

 po sivoj hridi raspruženo zeleno lozje — to je sav ukras ovih 

 prilično jednoličnih vapnenih strmina. Visoko nad morem uzdiže 

 se Mosor planina, dopirući prema jugozapadu do Cetine, a 

 preko nje se u istom smjeru pružila primorska Dinara, a za 

 njom Biokovo, „zemlja obećanja" za biljare, koji se zalijeću u 

 Dalmaciju. Kod grada Omiša, kamo prispjesmo već oko 9 sati, 

 sastaje se usred romantična prijedjela s morem Cetina, prava 

 kraška rijeka. Osobito je zanimljiva neke vrste ponikva, u koju 

 rijeka opada omanjim slapom, a domala je opet ostavlja rušeći 

 se niz Veliku Gubavicu u ponor dubok 30 metara. Tek se je 

 Cetina izvinula iz tijesnih klanaca, već ju morski vali progutaše. 

 Mulj i oblučje, što rijeka s planine snosi, more je pri ušću u 

 prudove naslagalo. „Tako je nastalo", piše dr. Noe, „žalo pre- 

 zgodno za kupanje, ali bi Omišani opet voljeli, da Cetina ima 

 odvirak, pa da njim slobodno teče kroz tu zanovetnu pržinu, 

 radi koje često nabrekne i mutnu vodu preko obale razlijeva". 

 — Kako je ta obala plitka, usidrismo se podaleko od nje, na- 

 suprot samostanu Franjevaca, koji stoji na malenoj ravni, te je 

 na glasu zbog krasnih vidika. Jedni smo čamcem pristali na 

 molu, a drugi su zaplovili u Cetinu i dalje uz rijeku. Mi na kraju 

 prođosmo duguljasti, nekoć vrlo utvrđeni gradić, gdje su stolo- 

 vali glasoviti Kačići, „Omiški", a zatim Šubići i Nelipići. Drum 

 izvan grada ide uz rijeku usred kršnih stijena. Na svoje se oči 

 uvjerismo, kako je tu moglo bili sijelo i zaklonište smjelih gu- 

 sara. Nad Omišem vide se nekoliko stotina metara visoko ruše- 

 vine zapuštene tvrđice Mirabelle, a malo podalje na višem i str- 

 mijem brijegu stoji starohrvatska tvrđava, zvana Starlgrarl, po 

 mnijenju Giustinianovu grad nepredobitan. Nasuprot Omiša, na 

 desnoj obali Cetine stoji mjestance Prlko (Preko), gdje je zanim- 

 ljiva crkvica sv. Petra sa čunjastom kubom, građena prije jeda- 

 naestoga vijeka u bizantskom slogu. Ovdješnje glagolsko sjeme- 

 nište za svećenike podignuto je god. 1746. a dokinuto god. 1881. 

 i preneseno u Spljet, K sjeveru od Omiša prijedjel ispod planine 

 Mosora između Cetine i rijeke Žrnovice zove se Poljica. a bijaše 

 do početka ovoga stoljeća slobodna plemićka republika, slična u 



