204 54 



mnogom našoj plemićkoj općini Turopoljskoj. Dok je naš maršal 

 pošao da potraži neke cetinjske životinjice, vratismo se neki na 

 brod, ponesavši sa sobom bocu glasovito omiške kapljice (Vin di 

 rosa), da si zasladimo objed. Cim se je naš maršal vratio, sje- 

 dosmo k objedu i za malo Margita je plovila k jugu prema Ma- 

 karskoj. Od Omiša do Makarsko pa i dalje ustrmilo su se vrletne 

 stijene, a podanci im jedva pristupni za nastavanje. Kroz tanku 

 plavetnu maglicu sveudilj prozire sa sjevera Mosor, a uz obalu 

 smjestio se je po koji zaselak malne sasvim sakriven u gustu 

 masliniku, kroz koji jedva proviruju seoske bijele kućice i vrhovi 

 tamnih čempresa. Za pravo najljepše jo u ovom primorju pogled, 

 što jo odavle na otoke pukao. Divno li i milovidno izniru nji- 

 hove plavetne obline iz trepetljivog srebrnastog vala! Minusmo već 

 Hašku vođu i za po sata eto nam na vidiku malene no pitome 

 Makarske. Prostrla se je napram istočnoj obali otoka Brača na 

 podnožju visoke planine Blokova, prave kraške gore, ogoljene i 

 razrovane, slične ruševinama gorostasne gradine. Biokovo ide od 

 Cetine do Neretve ; južni i znatno niži dio zovu i BiUćgorom. 

 Čitatelj već sam naslućuje, da jo Biokovo u mnogom slično pla- 

 nini Velebitu. I Biokovo je nalik na visoku zidinu, što no brani 

 ulaz s mora; i ono luči primorje od zagorskih strana. Ah Bio- 

 kovo ti se gotovo pričinja još ogromnijim i užasnijim. Pa i u 

 istinu je najviši vrh Biokova sv. Juraj (1766 m.) za šest metara 

 viši od najvišega vrha Velebitske planine. 



Približujuć se Makarskoj gledasmo pred sobom gradić nov, 

 bez starinskih razvalina i ostataka, kakih ima po drugim dalma- 

 tinskim gradovima. Makarska se prostire u slici polukruga u za- 

 tonu, to nema ni zidina ni vrata, već je sasvim otvorena. Makar 

 da je strahovita žega bila, ipak odlučismo ovdje pristati samo 

 za to, da se poklonimo spomeniku hrvatskoga narodnoga pjesnika 

 Andrije Kačića-Miošića. Spomenik, isti onakav kao onaj u Za- 

 grebu, diže se na glavnom trgu u sredini grada. Zadovoljivši 

 svojoj otadžbeničkoj namjeni, rashladismo se uz put na trgu 

 pitkom vodom iz zdenca na cijevi, iz koje toče svježa izvor 

 voda. Obilje žive vode, kako je ima malo gdje u Dalmaciji, naj- 

 više pomaže tomu, da je okoliš makarski lijepo plodan i zarastao 

 maslinicima i lozom. Kad smo se vratili na lađu, bilo nam se je 

 rastati sa Primorjnn, jer smo odlučili krenuti izravno k zapadu, 

 da stignemo još za dana u Starigrud na otoku Hvaru. Duh naš 



