59 209 



gotovo svu Korčulu na trgu, gdje se je obdržavala pučka tom- 

 bola namjesto „moreške" narodne igre, koja se inače svake go- 

 dine obavlja. Prijazni i za spoznavanje starina zaslužni g. Radić, 

 s kojim se najprije susretosmo, požali, da mu se nijesmo l)ar 

 prije osam dana najavili, jer bi nam drage volje priredili mo- 

 rešku. I mi smo žalili, što nijesmo imali prilike, da vidimo taj 

 igrokazni ples, koji se iz vada na otvorenom polju, a prikazuje 

 dvije vojske, gdje se bore: kršćanska s muhamedovskom. Neki 

 drže, da se je možda ova igra zato uobičajila najprije u Korčuli, 

 jer su na dalmatinskom primorju algirski gusari napadali najžešće 

 otok Korčulu, i pod istim otokom nekoć ametom potučeni bili. 

 I ime igri moreška valjada potječe od Maura. Kao „sinjska alka" 

 tako se je i korčulanska moreška otprije igrala i po drugim dal- 

 matinskim gradovima. — Za malo se nađosmo i sa dr. Arne- 

 rijem i Vid-Vuletićem. Prvi nas odmah odvede do svoje stare 

 kuće, da nam pokaže zanimljivih starina. Stara je to patricijska 

 kuća sa gotskim prozorima. Prvi je dio nešto zapušten ; na vra- 

 tima u dvoru vidiš krasnu alku od korintskoga metala prikazu- 

 jući Plutona sa dva lava. — Negdašnja stolna crkva sa krasnim pro- 

 čeljem bazilika je sa četiri gotska luka. Do crkve je stara bi- 

 skupska palača i loggia u prilično trošnu stanju. U Korčuli ima 

 u opće mnogo zapuštenih kuća, jer se grad od žestoke pošasti 

 u 16. vijeku nikada nije više pridigao, te broji danas jedva do 

 2000 žitelja, dok je nekoć brojio i 10.000 stanovnika. Dakako, 

 onda su bili Korčulani samosvojni, te još i danas čuvaju svoj 

 statut, najstariji od svih dalmatinskih statuta. Kako smo stigli 

 na Korčulu u nedjelju poslije podne, nijesmo je mogli onako 

 razgledati, kako bi bih željeh. Svakako se uvjerismo, da je ci- 

 jela Korčula maleni muzej, gdje bi stručnjak mnogo našao zani- 

 manja. Na šetnji na kraj grada vidjesmo škveri, gdje se žitelji 

 bave brodogradnjom. To je stara baština Korčulana, jer su oni 

 po pripovijedanju drevnih pisaca prije no itko drugi u jonskom 

 i jadranskome moru gradili brodove. Stari Liburni i Sikuli dobi- 

 vali su brodove iz Korčule, koja je u „bogatstvu phvala". Da- 

 kako u ono vrijeme bijahu planine i gore na otoku Korčuli po- 

 krite gustim smrekovim šumama, poradi čega se je i zvao otok 

 „nigra" t. j. crni; danas ima šuma jedino na zapadnoj strani 

 otoka. Kasnije je Korčula neko vrijeme bila lakmica iste ponosne 

 Venecije. — Gospoda korčulanska upozoriše nas na šetnji na 



14 



