212 62 



brovčani u ljetu rado na njima borave. U prošla vremena da- 

 vahu ovi otoci izvrsnih pomoraca, od kojih nekoji u doba vehkih 

 obreta dostigoše velik glas. Dražesna je plovidba šipanskim ko- 

 nalom pokraj ovih otoka osobito s toga, što se svaki čas otvora 

 vidik na daleko nepregledno more; k tomu je rašće k jugu sve 

 bujnije, obale prijatnije i živahnije. U zaklonu na pol puta između 

 Slanoga i Dubrovnika pohodismo prekrasno Trsteno (Canosa). 

 Margita se usidrila daleko od obale, a mi čamcima na kraj. Si- 

 lazeći u čamac bijah začaran divnom grimiznom bojom mora. 

 Vedrina nebeska, odraz žarkoga sunčanoga svjetla — bilo je tri 

 sata poslije podne — i dubina morske vode: sve je to podavalo 

 moru tako čarobnu boju, kakove nijesam u životu vidio. Kano da 

 nas je isto more i sva priroda pripravljala na onaj osebujni 

 užitak, što nas je čekao u okolišu hrvatske Atene. Po vanrednoj 

 žarini popesmo se do Trstena. Putem se već divismo bujnom 

 rašću, maslini, kakve lijepe nema ostala Dalmacija, rožićkima, čem- 

 presima i drugom južnom drveću. Prekrasan je perivoj porodice 

 knezova Gučetića, s kojega se lijepi vidik otvora na more i pla- 

 nine. No sve to nadvisuju one dvije orijaške platane kod obil- 

 noga vrutka žive vode. Kažu, da su prenesene ovamo iz Cari- 

 grada prije 300 godina. Nekoliko nas jedva je obuhvatilo deblo 

 jedne platane. U njihovu hladu ima mjesta za koju stotinu ljudi. 

 Ovo je zbilja komad istoka prenesen u dalmatinsko primorje. 

 Platane su trstenske isto tako orijaške i veličajne kao one nji- 

 hove drugarice u Istoku, koje svi putopisci toliko ističu. Ovamo 

 ide platana u Vostici, starome Aegionu u Ahaji s korenjem go- 

 tovo metar visokim iznad zemlje, a 12 metara u objemu; zatim 

 platana na otoku Kosu gotovo isto tolikoga objema kao prva, 

 samo što je naslonjena i poduprta stupovima od mramora i gra- 

 nita; ili pak platana u Bujukdere na Bosporu, pod kojom je ot- 

 počivao Gotfrid Bouillon za prve križarske vojne. Doista trstenske 

 nas platane, piše jedan putopisac, opominju više na bliži Istok 

 nego paome dubrovačke. Napose nas one nekako zbližuju s 

 drevnom Grčkom. Ko ne zna za Theofrasta, kako spominje neku 

 platanu kod vodovoda u liceju atenskom, koja je, još mlada bila 

 visoka 25'7 metra. Pauzanija je vidio svojim očima kod Tera u 

 Ahaji na rijeci Peireju platanu tako ogromnu, da bi se u izdub- 

 ljenom njezinom deblu mogla gozba obdržavati, a kod Kapsije 

 u Arkadiji gledao je „Menelaidu" t. j. platanu Menolajevu, koju 



