220 70 



Dubrovnik još smo se jedanput naužili |)rirodnih divola na tom 

 neopisivo lijepom putu. 



Napokon je preostalo, da vidimo najljepšu točku dubrovačkoga 

 okoliša, otok Lokrum, koji izgleda iz Dubrovnika „kao velika 

 lađa, koja je zaplovila put juga". Prema dogovoru odvezosmo se 

 onamo u tri sata poslije podne u našim čamcima. Iza četvrtsatne 

 plovidbe stigosmo u tamošnju malenu lučicu. Otočić se pružio 

 od sjevera k jugu u duljini malo ne 2 km. a širok je preko 

 V2 km. Pravcem dužine ispela se dva vrha na otoku, od kojih 

 je sjeverni visok 91 m. a južni samo 55 m. nad morskom po- 

 vršinom. U uvali između oba vrha stoji na sjevernom obronku 

 južnoga vrhunca nekadašnji samostan, u kojem stanovaše nekoć 

 brat našega sjajno vlađajućega kralja nadvojvoda Maksimllijan, 

 kasniji car mejički, a za njim carević Rudolf. Danas je otok 

 darom prejasnoga našega kralja svojina Dominikovaca dubro- 

 vačkih. Kako su časni Dominikovci znali, da ćemo doći razgle- 

 dati otok, dočekah su nas vele prijazno. Žalibože časni fra Dal- 

 macija, koji je poznat sa svoje Ijubežljivosti svima, koji su se 

 ovamo navratih, samo nas je pozdravio, jer je morao po svojoj 

 službi u samostan u Dubrovnik. On nas je predao isto tako Iju- 

 beznomu fra Anđelu, koji nam je bio vrlo milim „Ciceronom" za 

 ona dva sata, što smo ostali na otočiću. Člitav je Lokrum — taj 

 „Eden" dalmatinskoga primorja — neopisivo lijepi perivoj. Kudgod 

 korakneš ovim otočićem, svuda osjećaš čar romantične samoće, 

 koja toliko godi duši ljudskoj. Najljepši je ures Lokrumu južna u 

 istinu subtropska vegetacija, a okvir mu je sunčanim žarom ob- 

 Ijeveno more i ažurni svod nebeski. Zrak je tu pun miomirisa, 

 a oko ti se naslađuje veličanstvom najdivnijih boja, kojima odsi- 

 jeva priroda. „Tä to je pravi raj" rekoh fra Anđelu, a on u 

 vjerskom zanosu doda ,.jest gospodine profesore, ali samo raj 

 zemaljski". U tom dodatku, izrečenom rek bi preobraženim licem, 

 vidio sam oduševljena službenika Božjega. Kano da je htio reći, 

 kolike li slasti i uživanja čeka blažene na drugome svijetu, kad 

 nam Stvoritelj već na tom svijetu pruža obilnih dokaza Svoje 

 svemožnosti. — Ti stojiš kao nijem, očaran od do sada nevi- 

 đenih divota. Prekrasni sagovi svakovrsnoga cvijeća, duboki 

 hlad stoljetne lovorike, zlato naranača i limuna, množina pre- 

 krasnih paoma, orijaške aloje, indijski kaktusi, br.šljanom gusto 

 obrasle ruševine staroga samostana : sve je to činilo neizbrisiv 



