222 72 



doni, jer se tako rekavši sav Dubrovnik našao na okupu, na šetnji 

 kao ono u Spljetu. Još mi i danas zuji u ušima romon našega 

 krasnoga jezika, kojim se je iz nježnih usana ozvanjala cijela Stra- 

 (lona. Jedino smo se začudili, da je taj korso trajao kratko vri- 

 jeme, jer su se Dubrovčani već u V2IO sati razišli u svoje kuće, 

 tako da smo ostali mi sami, te smo se u 10 sati vratili na našu 

 Margitu. Sjutra rano bilo nam je krenuti dalje k jugu. Kratko- 

 trajni boravak u Dubrovniku silno je prevladao mojom dušom. 

 One noći nijcsam mogao usnuti. Kad sam prije nekoliko godina 

 proživio osam mjeseci u „Reichu", te motrio germanski vojnički 

 zapt, lakše sam shvaćao početak sredovječne povjesnice, provalu 

 germanskih plemena u trošno rimsko carstvo i propadanje toga 

 carstva pod desnicom germanskom: lakše sam pojimao kata- 

 strofu Francuza u ratu god. 1870. i 1871. Bivajući pak tako 

 rekavši nekoliko sati u Dubrovniku, tako me je taj grad sa svojim 

 povjesnim ostacima i prirodnim krasotama obuzeo, da sam lako 

 shvaćao sjajnu prošlost hrvatske Atene i daleku premoć na moru 

 te „ Venecije na istočnoj obali jadranskoj'. Nestalo je dubro- 

 vačkoga gospodstva po moru i po balkanskom poluotoku, ali je 

 ostao u Dubrovčana onaj ponos i gizda na slavnu prošlost. — 

 Ja Vam se klanjam dični potomci slavnih preda, ja sam se pre- 

 porodio u Vašoj sredini, te se još više ponosim svojim hrvatskim 

 podrijetlom! 



A što da kažem na rastanku o prirodnim krasotama dubro- 

 vačke okolice ? Ja već vidim u duhu, kako će s vremenom ovamo 

 umogi hrliti ili u susret ranome proljeću, ili da produlje i onako 

 blagu jesen, ili da u toplome miomirisnom zraku sprovedu meku 

 zimu. Za to mi jamče ovi podaci o podneblju dubrovačkom. Po- 

 priječna jo toplota u Dubrovniku u prosincu 9*9° C. u siječnju 

 9-8'^ (1. u veljači 9'8*^ C, dok je istih mjeseca u Meranu 1'9'', 

 0-30 i :i-T> C. a u Nizzi 9-2", 8-1 « i 8-00 C. 



Ploveći sjutradan iz Dubrovnika k jugu otvori se pred 

 nama vidik sasma razUčit od prizora, kojega se na sjevernoj obali 

 dalmatinskoj naužismo. Ovuda ti ne zastiru više pogleda krševiti 

 otoci ni plosnati otočići, već se prema zapadu otvora beskrajna 

 nepregledna morska pučina. S lijeva se diže konavsko polje, za- 

 vičaj okretnili pomoraca, a nada nj se prema sjeveroistoku ispela 

 već spomeimta Snijcžnica. Na južnome kraju župskoga zatona 

 (Valle di Breno) potražismo otočićima zaklonjen Cavtat (Ragusa 



