79 229 



dovle dopro, čini ti se, da je sva ta zemlja dalmatinska, što si 

 je prošao, prava umjetna građevina, zamišljena i izvedena po 

 stalnim pravilima ljepote. Tako se u istinu doimlje Tvoje duše 

 onaj postepeni prijelaz s plosnih zadarskih Kotara u razvedeno 

 pobrježje šibensko, odavle u ubavo primorje kaštelansko, zatim 

 u dubrovačku Rijeku i perivoje, te napokon u ove kršne drage, 

 gdje se razliježe šum morskoga vala, i gdje se duša ćuti razdra- 

 gana reć bi zvukom junačke pjesme. 



Već smo se bili smjestili u luci blizu rive, no po zahtjevu 

 lučke oblasti moradosmo se pomaći dalje od rive, da ne sme- 

 tamo parobrodu ugarsko-hrvatskoga društva, koji je imao pod 

 večer ovamo stići. Poslije objeda na jahti, krenusmo u grad, da 

 ga razgledamo. Vodičem nam je bio Ijubezni ravnatelj tamošnje 

 realne gimnazije vrli gosp. Augustin Dobrilović, koji nas je ka- 

 snije u svojoj prijaznosti sa nekoliko boca vina na brodu izne- 

 nadio. Kotor se je smjestio u dno zatona u skrajnjem jugo- 

 istočnom kutu na podnožju vrletnoga brijega Krstca, koji je 

 ogranak crnogorske planine Lovćena. Osim što je grad gotovo 

 stisnut među planinama, koje su ovdje pravi orijaši, te se baš 

 okomce dižu nebu pod oblake, opasan je sa tri strane čvrstim 

 zidinama i dvjema tvrđicama sv. Ivana i sv. Trojice. Iz grada 

 vode troja vrata. Sva obala od luke do „Porta marina", kojom 

 smo unišli u grad, zasađena je drvećem, te služi žiteljima za še- 

 talište. Grad smo brzo obišli, jer je stisnut te broji jedva 2000 

 žitelja Ulice su upoprijeko tijesne i krivudaste, a trgovi vrlo ne- 

 pravilni. Od crkava najznatnija je katolička stolna crkva sv. Tri- 

 funa. God. 809., kako predaja kaže, nabavio je Andrija Sara- 

 cenis (Andreaccis Saracenis) zajedno s drugom vlastelom ko- 

 torskom od mletačkih trgovaca iz Male Azije donesene moći 

 sv. Trifuna, mučenika iz trećega vijeka po Isusu. Prenoseći 

 moći u grad ustavila se je procesija na mjestu, gdje bijaše 

 riješeno, da će se sagraditi crkva tomu svecu. Jednodušno bi 

 tada zaključeno, da sv. Trifun bude pokrovitelj grada i da se 

 dan njegove smrti — 3. veljače — u napredak najsvečanije slavi, 

 a lik svetiteljev posta stijegom grada i simbolom općine. Da- 

 našnja crkva sv. Trifuna sagrađena u bizantskom slogu potječe 

 iz 14. stoljeća. Svod glavnoga broda počiva na korintskim stu- 

 povima od granita a izvana je rese dva zvonika. Pročelje crkve 

 ima velik lijepi prozor na ružu, a velika apsida na začelju ima 



