230 



80 



trozijevi prozor, koji te opominje na isti prozor u crkve Stude- 

 ničkc u Srbiji zadužbine Nemanjine. Ovaj je prozor na velikoj 

 apsidi crkve sv. Trifuna bez sumnje najljepši dio cijele građe- 

 vine — Crkva sv. Marije na Rijeci najstarija je kršćanska crkva 

 u gradu Kotoru, koju povjesnica znade. Danas je zovu talijanski 

 La Collegiata (di S. Maria del Fiume). Crkva sv. Luke malena 

 je crkva no vrlo zanimljiv spomenik prošlosti. Ona je od starijih 

 crkava gradskih jedina, koja nije zamašnijim nadogradnjama 

 svoj vanjski oblik promijenila te joj je položaj još i danas izo- 

 lovan. Crkva stoji na malenome, ali lijepo crvenim i bijelim plo- 

 čama kaldemisanom trgu, a čvrsta je i cjelovita, ma da je go- 

 tovo sedam stoljeća navršila. Spomena je vrijedna još i grčko- 

 istočna crkva sv. Spiridiona, koja ima dvije lijepe ikone na das- 

 kama shkane i samim srebrom okovane. 



Došavši do južnih gradskih vrata vidjesmo, kako pod vr- 

 letnom stijenom provaljuje slatka voda ispunjujući široki basin. 

 Tu je naš dipterolog bio sav blažen, što je vlastoručno ulovio 

 orijašku stjenicu Belostoma nilotimim, kojoj je prava domo- 

 vina Nilska delta. Prošavši još jednom grad izađosmo na sje- 

 verna vrata, gdje se druga kotorska Rijeka, izvirući iz crno- 

 gorskih planina iza posve kratka toka gubi u moru. Dakako da 

 se ni iz daleka ne može isporediti sa dubrovačkom Rijekom. U 

 to je dan za Kotor bio već na domaku. Kako je naime Kotor 

 odasvud okružen gorama, to ide u red onih mjesta u Boki, gdje 

 ima malo sunca, a opet mnogo kiše u godini. Sunce se pomalja 

 iza crnogorskih brdina ljeti tek u 8 sati a poslije 5 već zapada 

 za Vrmcem. U toj kotlini od pusta kamena zažeže sunce kao u 

 naloženoj peći, a iznad Lovćena kupe se neprestano oblaci, koji 

 se nad Kotorom izlijevaju. Mi smo potražili lijepo vojničko ku- 

 palište, u kojem se okupasmo. Neplivačima je osobito godilo, što 

 imadu poseban pličiji odio, tako, da se mogu po volji i bez 

 straha naužiti tobožnje morske kupelji, jer je tu voda brakična. 

 Poslije kupelji nađosmo se u gostionici sa našim odličnim pje- 

 snikom Sundečićem, koji ovdje svoje staračke dane bavi. Nazvali- 

 ga našim ne možda zato, da ga Srbina svojatam za Hrvate, nego 

 s toga što on rado pjeva a i radi o slozi između Hrvala i Siba. 

 Da, Sundečić spaja u svojoj plemenitoj duši jednako istok i 

 zapad. Ima mu danas oko sedamdeset godina; razgovorljiv je i 

 vrlo čedan, a milokrvnost mu odaje svaka crta njegova lica. 



